Képzeld el,hogy velem szemben ülsz.Törökülésben az ágyamon.Kibámulsz a tetőablakon és fák zöld lombját látod, piros,hatalmas szemű cseresznyékkel.Alattad narancssárga ágytakaró,rajta elfelezett,felnegyedelt,zöld levelű narancsok.Összefut a nyál a szádban,jó kedvre derülsz a vidám színektől.Most képzeld azt,hogy leülsz a fésülködőasztalomhoz.Persze a fésülködőasztalnál fésülködni is kéne,márpedig én olyat nem szoktam.Ha azt akarom elérni,hogy tincseim emberi külsőt kölcsönözzenek nekem,lazán felborzolom őket ujjaimmal.Esetleg egy kis hajzselé.Tehát a tükrös asztal előtt ülsz,bársonyborítású,puha széken.A tükör mentén mindenféle színes,illatos cédulák,jópofa,figurás rajszegekkel feltűzve egy élénk,pink parafatáblára.Fényképeket is látsz,a barátaimról és rólam.Az asztalon találsz még sminket,parfümöt és egy cserepes majomkenyérfát.Gyerünk,ne hagyd kialudni a fantáziádat,még nem végeztél.Mi lenne a következő,amit megnéznél a szobámban?Hát persze..Kényelmesen a szekrényhez sétálsz,talpadat a szőrös szőnyeg csiklandozza,egyre otthonosabban mozogsz.Nem szégyelled kinyitni az ajtaját,és a ruháim közé fúrni kezed,kiveszel néhány darabot.Igen,jól látod,nem estem túlzásba,ami a nőies cuccokat illeti.Leginkább a sportos stílus,ami jellemző.Nem úgy,mint az alkatomra.De ezt inkább hagyjuk későbbre.Tehát,ha alaposabban körülnéztél,észrevehetted,hogy szeretem az élénk,vidám színeket.Felélénkülve kutakodsz tovább lelkesen..Megnézed a polcaimat,csupa érdekes könyv,ujjaid végigfuttatod a gerinceken..Hirtelen megakadsz.Tapintószerved igen kellemes ingernek volt ugyan is kitéve az imént.Egy bársonnyal bevont könyvecske.Nem állod meg,hogy ne vedd ki.A fedelén nincsen írás,ezért kinyitod.Nem az fogad az első lapon,amit vártál.Író,kiadó helyett kézírásommal írt feliratot olvasol el.Jamie naplója.Kényelembe helyezed magad,és olvasni kezdesz,meglepődve veszed észre,hogy az egész olyan,akár egy könyvecske,mely hétköznapi kis életemről szól.
Lassanként araszolt be a nyár újra az életünkbe.Mondhatnám,hogy egy éve erre vártam.De ez nem igaz.A nyár nem kifejezetten tartozik a kedvenc évszakaim közé.Talán ha valami mediterrán kis szigetecskén élnék,a tenger közelében gondtalanul..De ez kérem szépen Magyarország,betondzsungel,vagy nevezzük aminek akarjuk,de a fővárosban semmiképpen sem buli a nyár.Böbe mama kávézójában beszéltünk meg találkozót,kellemes,hűsölős hely,az árlapja pedig egészen barátságos.Márpedig most egyikünk sem állt túlságosan jól anyagilag.A tanulás minden időnket elvette,Skarlát feladta miatta a suli melletti melóját én pedig egyszerűen hoztam a szokásos formámat.Pontosabban nem csináltam semmit.Az érettségi időszak nem leány-álom.
Ahogyan kinyitottam a díszes üvegezett ajtót,csilingelő harang jelezte az érkezésem,a már lefoglalt asztalnál üldögélő,trécselő barátnőim egy emberként fordultak felém.Üdvözlésképp' felemeltem egyik kezem.Mély levegőt vettem,jól tudtam már,mi lesz a téma..És nekem semmi kedvem nem volt a továbbtanulásról,tervekről,életcélokról beszélgetni.Pocsékul érettségiztem,erről mélyen hallgattam,még önmagam előtt is.Anyáék levelére is csak tömören,röviden válaszoltam,na nem mintha annyira izgatná őket mi van idősebbik,s hozzáteszem,feleslegesebb lányukkal.
-Sziasztok.
-Felvettek a képzőművészetire!-Bukott ki köszönés helyett Zitából.Skarlát szeretetteljesen forgatta szemeit.
-Szia Jamie..Zita túlpörgött.-Mosolygott továbbra is vörös barátném.
-Na és aztán?-Tárta szét karjait.-Amiről csak álmodhattam..-Itt mindannyian megköszörültük torkunkat,hiszen tehetsége már egészen kiskora óta kiemelkedő volt.-Most itt hever,a lábaim előtt.El tudjátok ezt képzelni?-Hordozta végig rajtunk csillogó szemeit.
-El.-Morogtam magam elé kedvetlenül.-Rólad el..
-Mindenki a vendégem!
-Na ez már jobban hangzik.-Szólalt meg Rita.
Egy fodros köténykével felszerelkezett,haját két copfban hordó lány sétált ki a pult mögül,ráérősen.Tűsarkai kecsesen koppantak a padlón,el sem tudtam képzelni,hogyan képes egész nap ilyen stabilan állni bennük.
-Sziasztok lányok,sikerült választani?-Csivitelte kedvesen.
-Igen-igen,négy vaníliás kávé lesz.
-Külön?
-Nem,én fizetem mindet.
A lány felírta noteszába a rendelésünket,s mi ismét magunkra maradtunk.Ujjaimmal az asztalon doboltam,miközben kifelé bámultam az ablakon.Igyekeztem elkerülni tekintetüket.
-Mi a baj,Jamie,miért vagy ilyen szótlan?
Lehunytam a szemem,tízig számoltam.
-Semmi,csak elgondolkodtam.-Füllentettem.
-Ó.Kin?-Csukta össze kinyithatós kis kézitükrét Zita.
-Senkin..Csak úgy,átlagban a dolgokról.-Daráltam továbbra is a maszlagot.
-Jut eszembe,te megkaptad már az eredményeidet?
-Öh,nem,késik a posta..-Hadartam ijedten,de rögtön meg is nyugodtam,mikor észrevettem a karján tálcával közelgő lányt.-Nézzétek,itt a kávénk.-Vidultam fel.
-Tényleg.
Mindannyiunk elé került egy nagy bögre kávé,tetején a habba mintákat rajzoltak.
-Nézzétek az enyém szívecske.-Lelkendezett Rita.
-Az enyém meg egy lóhere..
-Az enyém..-Itt éreztem,hogy arcom elvörösödik.-Na ezt nem gondolták komolyan!-Hebegem sértődötten,felháborodva.
-Miért Jam,mi az?-Hajolt oda kíváncsiskodva Skarlát.
-Nem látod,hogy egy bazinagy f..
-Öh,bocsánat,hogy beleszólok..-Emelte fel hangját a pincérlány.-De elképzelhető,hogy ha megfordítanád,akkor mókus alakzat lenne.-Nevetett halkan.
Zavartan néztem rá,majd ismét a kávémra.Lassan elfordítottam a bögrét,óra mutató járásának megfelelően.Valóban mókus körvonalai rajzolódtak ki.Arcom,ha lehet,még pirosabb árnyalatot öltött.
-Köszönöm..-Motyogtam magam elé,Skarlát beleprüszkölt a kávéjába,a másik kettő még csak a fáradságot sem vették,hogy leplezzék indulataikat,hangosan röhögtek fel.
-Szóval hol is tartottunk?-Nyalta le csábosan Zita a kiskanálnyi habot,közben pajkosan szemezni kezdett a szomszédos asztalnál ülő fiúval.
-Hagyjatok békén...-Morogtam,s megcsóváltam a fejem.
-Jó-jó.Suli-kávé-és f..szóval az a téma ejtve.-Kuncogott.
-Akkor mi marad?-Számolta ujjain Skarlát.
-Á,igen,megvan!Szóval az évzáró party.Ugye mindenki ott lesz?-Nézett körbe,akár egy matematika tanár,aki számon kéri az anyagot,szerencsétlen,másnapos diákjain..
-Alap.-Biccentett vörös fejével.
-Természetesen.-Bólogatott hevesen Rita.
-Jamie?-Szegezték nekem a kérdést,szinte egyszerre.
A plafonra szegeztem festetlen,barna szemeimet.Mélyet sóhajtottam.
-Úgy sincs jobb dolgom.
Ez speciel igaz is volt..Bár lehetséges,hogy jobban tenném ha inkább valami munka után néznék,ha már úgy is halasztok egy évet.Erről persze továbbra is mélyen hallgattam..
-Ennél azért több lelkesedést..
-Benji is ott lesz.-Kacsintott.
-Hurrá..
-Tudjuk,hogy tetszik neked.-Vigyorgott magabiztosan Zita.
Hát az agyam eldobom,de komolyan..Miért?Miért teszik ezt velem,azok az emberek akik barátaimnak vallják magukat?Egy alkalommal jegyeztem meg csupán,hogy tiszta aranyos,ahogyan azt a fura fintort vágja az arcával,és rögtön levonták a következtetést,hogy tetszik nekem.Na persze,mintha számítana is valamit,hogy ki tetszik nekem..Hiszen olyan régóta egyedül vagyok már.Ez is egy életforma,ehhez is hozzá lehet szokni.Persze ami jó,ahhoz könnyeben szokik az ember.És azt hiszem a magány ebből a szempontból nem kifejezetten nevezhető jónak.Majd meglátjuk,mi és miként lesz azon az évzáró bulin.Így hát mosolyogva,sokat sejtetőn kortyoltam bele habos kávémba,melynek mókust formáló habjai macskabajszot festettek felső ajkam fölé.

Cikis élmények N.3.
Szüzességem elvesztése,valahol Michigan és New York között,17:33 – 17:45
Igen,sajnos az időtartamot nem olvastad félre.És ebben minden benne volt.A szerelmi vallomás és a vetkőzés is.De talán kezdjük az elején.Tehát egy nagyon kellemes kis hétvégi kiruccanás elébe néztünk,pár haver,néhány rekesz sör és Lynn társaságában.Lynn..ez úton is üzenem neked,hogy mindig is csodáltalak téged.Nyálcsorgatva bámultam nap hosszat a hihetetlenül kerek tomporodat,és bizonyára te is észrevetted,hogy képtelen vagyok a szemeidbe nézni,miközben beszélgetünk.Több előnyös tulajdonságod egyenlőre nem jut eszembe,de majd még gondolkodom.Na ne térjünk el a tárgytól.A fülkét elfoglaltuk,mi öten,ugyan kinek lett volna kedve négy,alkoholtól bűzlő fiatalhoz,na meg egy hiányos öltözetű csajhoz csatlakozni?
-Megérkeztünk már?
-Nem,Joe,még nem.-Ráztam a fejem.
-És most?
-Nem,Joe,még mindig nem.-Sóhajtott mélyet Mike és újból meghúzta a tequilás üveget.
-És..-Hatalmas böfögés,komolyan elcsodálkoztam,hogyan nem hullámzott bele a szája.Tudjátok,mint azokban az idióta rajzfilmekben,amiket a Cartoon Networkön nyomnak,és teletömik vele az idióta kissrácok agyát.Ugye mondanom sem kell,hogy tíz éves koromban minden délután a képernyőre voltam tapadva? -..most?
-Kuss!-A demokráciának köszönhetően,mindannyiunk száját egyszerre hagyta el,ez az igen egyszerű,csendre intő szócska.Joe idiótán röhögött.Lynn meg a szemceruzával kihúzott,rózsaszínű szemeit forgatta.Persze a szeme színe kék volt.De még milyen kék...Farkmeresztő,énmondom.Szóval olyan kis porocskát kenegetett a szemhéjára,amit az ilyen csajok szoktak.
-Joe,ha így folytatod a büdös életben nem lesz csajod.-Kontrázott rá Kev.
-Na,ezt most úgy mondod,mintha te olyan jól állnál barátnő terén..-Morogtam,s nagyot kortyoltam a sörömből.Vagy a tizenötödik dobozból.
-Én legalább kefélek.-Vágott gúnyos fintort.-Te még életedben nem láttál puncit közelről.
-Tessék?-Lynn vékony,magas fekvésű hangja élesen csattant a fülemben,egy ilyen tesséknél megalázóbbat nem is mondhatott volna..
-Igen,Damon-fiú még szűz.-Nevetett.
-Damon,ez igaz?-Terpeszben állt meg előttem,kezeit gyönyörű csipőjére tette.Igaz, kis híján elvágódott,az elfogyasztott alkoholmennyiségtől,na és persze a vonat extra-magassarkú cipőre kifejtett kölcsönhatásától.De azért még így is bőven lehengerlő látványt nyújtott.
-Hát végül is ja.-Feleltem lazán,de belül ordítottam..Pont egy ilyen nő előtt kell szégyent vallanom?Miért,Uram?Miért teszed ezt velem?
-Nem hiszem el.-Rázta meg szőke fürtjeit,csak úgy röpködtek ide-oda,én meg,mint valami féleszű idióta,bambán mosolyogva bámultam.
-Pedig így van..-Bólogattam,akár egy kutya,a műszerfalon.
-Ezen segíthetünk...-Közelebb lépet,combjai terpeszben fogták közre az én két lábamat,így ült bele az ölembe.Leírhatatlan az,amit akkor éreztem.De azért megpróbálkozom vele.Szóval.Lynn-en egy miniszoknya feszült,alatta meg(mint kicsivel később kiderült.. ) egy csipkés,alig-tanga.Na most ez a bugyicsoda az én,rövidnadrágos lábaimhoz ért,benne a..Igen,igen.Azzal!
A többiek hurrogtak és füttyögtek.Hirtelen nem tudtam hová tenni a kezeimet,ezért megittam a maradék sört.Alig volt időm lenyelni,Lynn rózsaszín,cicásan játékos nyelve már a számba kúszott és akkor …Megállíthatatlanul,fékezhetetlenül,hatalmas erővel..tört rám a kangörcs.Tágra nyílt szemekkel bámultam rá ő meg csak szexisen elmosolyodott.
-Jól érzem,amit érzek?-Manikűrözött ujjai ágyékomhoz kúsztak,megmarkolta férfiasságomat.-Azt hiszem meg kell látogatnom a toal..-Aprót csuklott,az ő szájából is érződött az alkohol illata,ez némileg megnyugtatott. - ..toalettet.Damon elkísérsz?
-Hűha...figyelitek skacok?Tizenhét harminchárom,Damon akciózik a vonat budijában..Pardon,toalettben..-Vihogott idiótán.
Kézen fogva húzott maga után a folyosón.Szédültem,és minden második embert felborítottam.De nem érdekelt..csak követtem az édes parfümillatot,és az időnként hátrapillantó,vágytól csillogó,incselkedő szemeket..Egy idős hölgy furcsán nézett,mikor ketten tűntünk el az összetegelt sloziajtó mögött.Nagyon reméltem,hogy kigyullat odakinn a vörös lámpa...
A falhoz nyomott,ajkaival ismét számra tapadt,szívta,tépte harapta.Ekkor bátorodtam fel először,igazán.Mit balfaszkodom itt?Mikor itt van egy ilyen csaj,és engem akar?!Majd megmutatom neki ki is itt a férfiállat...Legalább is ezt gondoltam.Szóval nemes gondolataimtól vezérelve megmarkoltam hátsó fertáját,végre...Még sokkal keményebb és feszesebb volt,mint ahogyan elképzeltem,csaknem elélveztem a gyönyörűségtől.Halkat nyögtem,aztán erősen és határozottan kényszerítettem a falhoz,kéjesen elvigyorodott..
-Na mi lesz nagy fiú?-Suttogta,s a fülembe  harapott.Ujjai már az övem csatjával babráltak és eszembe sem jutott tovább nyújtani az előjátéknak egyáltalán nem nevezhető akármit..Félre húztam a tangát,derekánál fogva emeltem meg.
-Hé.-Markolta meg kezem,mellyel már farkam illesztettem a bejáratához..-Van nálad?
-Ja..persze.-Csaptam homlokomra,s már ki is halásztam zsebemből a kotont.Óvatosan téptem el a perforálás mentén,a színén cseppet sem ütköztem meg..
-Pink?-Vihogta.-Nem baj..menni fog a szemfestékemhez.Na gyerünk,csináld már..
És nem is várattam tovább..Felhúztam,vigyázva,nehogy elszakadjon és hatalmas lökéssel hatoltam belé.Hű.Igazán meghatározó élmény volt számomra,azt hiszem.Olyan..kellemes,meleg és szorító érzés.Rózsaszín mennyország.Barbie-Valhalla.Minden esetre elkezdtem dolgozni a csipőmmel.Aprókat lihegett,szemeit lehunyta,vállaimba kapaszkodott,lábaival meg egyre szorosabban szorított ...És akkor igazán megijedtem.Még jobban,mint mikor a nagyi nálunk töltött pár napot,és egy szál pi..Mármint,hogy anyaszült meztelenül rámtört borotválkozás közben.Na,akkor azt hittem ott fogok elvérezni,olyan durván megvágtam magam.Szóval elkezdtem érezni.(Nem,nem a nagyanyám okozta sokkot)A forró vulkán elindult lefelé.Próbáltam aszexuális dolgokra gondolni.Pónilovak.Barnák,fehérek,pej színűek.Francba..a barna meghágta a fehéret..Óh ne..És nem tudtam fékezni.Testem megfeszült és elernyedt és újra megfeszült és én akkorát élveztem,amilyet szegény Lynn soha nem fog velem..
Eleresztett.
-Ennyi?-Némi csalódottság szűrődött ki,kielégületlen hangjából.
-Aha.Nagyon rémes volt?-Törültem le verejtékező homlokom.
-Volt már rosszabb is.-A mocsokfoltos tükörhöz lépett,megigazította haját,sminkjét,ruháját.
-Csak utánad..-Nyitottam ki előtte illedelmesen az ajtót.Négy haverunk már ott álldogállt,csomagokkal.
-Ah,de jó,hogy kijöttetek.-Könnyebült meg Kev.-Már épp' kopogni akartunk,hogy leszállunk.
-Áh,úgy is végeztünk..-Vigyorodtam el önelégülten.Aztán ők is elvigyorodtak.Rettentően gúnyosan.Az én vigyorom pedig úgy hervadt el,mint a pipacsvirág.Falrengető röhögés,mondanom sem kell,hogy nem az én részemről,igaz?És Lynn velük együtt nevetett.
Hello.Damon vagyok,Damon Rositter.Ez pedig itt az Amerikai állam legtitkosabb,legjobban őrzött dokumentuma.Vagy is az én szex-naplóm.Egészen pontosan annak indult,miután a botrányos első alkalmat lezavartuk egy vonat WC-fülkéjében.Szóval kitaláltuk,hogy buliból majd lejegyezzük a spéci eseteket.Na azok a saját kis könyvemben találhatóak dögivel.Végül is annyira belejöttem az írogatásba,jegyzetelésbe,hogy akarva-akaratlanul is papírra vittem a fontosabb eseményeket.Csajos dolog?Hát tudjátok,az 5 % hajlam mindenkiben megvan ;) Amit még igen fontosnak tartok,így bemutatkozás ügyileg:Az első alkalom óta sok-sok év tellt el,még több tapasztalatszerzéssel.Úgy,hogy „Volt már rosszabb” - ból,Démoni Szexistenné avanzsáltam,hölgyek,esetleg,ha valamelyikük ki szeretné próbálni,a legutolsó oldal bal alsó sarkában fel van tüntetve a mobilszámom.Lehet szorgalmasan tárcsázni.
New York egyébként nagyszerű lakóalkalmatosság számomra,ez a város soha sem alszik,és tényleg igazi jópolgárok lakják.Mit is értek jópolgár alatt?Hosszú lábak,bársonyos bőr,formás cickók,és rengeteg,rengeteg nimfo hajlam.

Oldalamon feküdtem,hajam a négy égtáj irányába meredt,tincsenként.Halántékom erősen a parketta hűvös felületének szorítottam.Ja,elfelejtettem volna közölni,hogy a földön feküdtem?Tenyerem magam mellett művészien lefelé,toló tartásban pihent.Néha pislogtam egyet,de egyébként teljesen úgy  vegetáltam,mint egy szobanövény.Mozdulatlanul.Szinte éreztem,hogy a szén-dioxid beáramlik a tüdőmbe és friss,hegyi levegőként  távozik az orromon keresztül.És fotoszintetizálok...Mmm.Valami furcsát vettem észre.Aztán leesett..nyilván lejárt a kazetta. Merthogy egy rendkívül hatásosnak bizonyuló relaxációs szalagot kaptam ajándékba Bori nénitől.Aki egyébként a gyámom.Még két hétig,amikor is betöltöm a tizenyolcat és nagykorú leszek..Hurrá.Kíváncsi vagyok,mi fog megváltozni.Talán felkelek egy reggelen és tudatosul bennem,hogy több felelősségérzet szorult belém,mint Kalkuttai Terézanyába.Csengettek.Túlságosan  is elmélyültem önmagam tanulmányozásában,mert a második csengetésre már Bori néni sietett ajtót nyitni.Igazi,belevaló,csajszis hang csivitelése szűrődött be kintről,valami igazán ismerősen derengett.A következő másodpercben hangos koppanás,ami szinte az agyamban kongott,aztán az azt követő éles fájdalom rádöbbentett,hogy bizony a nyitódó ajtó a fejemnek ütközött.Feljajdultam.
-Jesszus!-Rezzent össze ijedten Skarlát.-Ne haragudj,Jamie..
-Nem haragszom..-Tápászkodtam fel hatalmas nehézségek közepette,kezemmel még mindig fájó fejszerkezetemet tapogattam.
-De minek feküdtél a földön?-Egyik szemöldökét kissé felvonta,orra összeszűkült,álla meg egészen más szögben állt mint általában.Ez volt a Skarlát-hülyéneknéz-fintor.Volt szerencsém találkozni vele az alatt a pár igen hasznos év alatt,amit együtt töltöttünk,mint legjobb barátnők.Vagy valami olyasmik.
-Relaxációs hanganyagra meditáltam.-Néztem rá komoly képpel.
-De hát néma csend van..
-Mer' lejárt a kazi.-Forgattam szemeimet,mintha ez teljesen egyértelmű volna.
-Aha.És segített valamit?
-Ja,nagyon is sokat.-Bólogattam átszellemülten.-Bori nénitől kaptam.Nehezen viseli a retardáltan kicsapongó hangulatingadozásaimat.
-Jam,nem gondolod,hogy kicsit túlzásba esel?
-Tekintve,hogy tizennégy éves korom óta közöm nem volt pasihoz,ja és akkor is másfél hétig tartott,aztán szakítottunk a World Of Warcraft miatt,mert nem jutott elég ideje fejleszteni a karakterét miattam?Nem,Skarlát,egyáltalán nem!-..És az érettségin éppen csak átcsusszantam mindenből.Fejeztem be magamban,de ezt már nem volt bátorságom kimondani.
-Na,ez így ebben a formában nem igaz.-Emelte fel mutatóujját.-Ott volt Tamás például,tavaly..
-Ja,igen.Aki azért járt velem,mert szerinte az Alien vs. Predatorból,az alienek emberi mása vagyok!-Hangom kissé hisztérikusan csengett,már láttam,hogy Skarlát erősen gondolkodik,mivel nyugtathatna meg.
-Jó.Eddig nem volt szerencséd a férfiakkal..-Ismerte el.-De még fiatal vagy..
-Könnyen beszél az,akinek ma reggel is ójessz-e volt..-Morogtam magam elé,mire bűntudatosan elvigyorodott.Nos,igen,azt hiszem némi magyarázattal tartozom az OJSZ-szel kapcsolatban.Ójessznek ejtjük,az egyszerűség kedvéért,na meg persze,hogy véletlenül se legyen felismerhető,vagy megbotránkoztató,ha például a buszon jön ránk az előző esti OJSZ kitárgyalási kedve.A jelentése egyébként Oltári Jó Szex.
-Megyünk Pizzázni?
-Menjünk.
A pizzéria szinte üres volt.Persze,nem mindenkinek van szünete,hogy hétköznap délben a pizzázóban tengődhessen.Mi ezen szerencsések közé sorolhatjuk magunkat,így kart karbaöltve lépünk be a barátságos,otthonosan berendezett,kerek helyiségbe.
-Hozz nekem egy sonkásat,addig foglalok helyet..
-De semmi szükség rá,hogy foglalj,rengeteg üres asztal van..
De Skarlát addigra már kényelmesen elhelyezkedett egy sarokkanapén.
-Lusta dög..-Morogtam magam elé,de azért beálltam a sorba.
Nézelődni kezdtem,az üveggel ellátott pultnál,ott sorakoztak egymás mellett a frissen sült,kerek,felszeletelt pizzák.A nyál összefutott a számban..Most akár képes lennék megenni egy egészet,egymagam.Lelkiismeretfurdalással néztem végig kissé párnás csípőmön,és enyhén kerekedő pocakomon..Már épp' összpontosítottam volna ismét a pizzákra a figyelmemet,de akkor a tekintetem találkozott valakiével.A pupilláim egészen kerekre tágulhattak,a hirtelen ijedségtől,minden esetre gyorsan elkaptam pillantásom.Inkább egy hawaii pizzával kezdtem szemezni..Olyan barátságosan pislogtak felém a kis,sárga ananászdarabkák..Megmozdult a sor.És akkor észrevettem..Soron kívül állt,lazán a pultnak támaszkodva.És engem nézett.Figyelt.Éreztem,hogy arcomra enyhe pír ül ki,zavaromban.Aztán belém nyilalt a felismerés..Hátra pillantottam vállam felett,de nem állt ott se Skarlát,se egy napbarnított,lapos hasú cica-lány.Mikor visszafordultam,alig észrevehetően bólintott,csak úgy,leheletfinoman.A mosolya azonban mindent elárult.Felbátorodtam,lassan kezdett visszatérni belém az életerő.Szívem ficánkolva próbálta felébreszteni a még mindig alvó elmémet.Hahó,Jamie,ez most egy vadászat,és te vagy a préda!Izgatottan néztem végig rajta.A lelkesedésem némileg alábbhagyott.Szakadt farmernadrág,és eléggé viseletes,bő póló volt rajta.Arcán több napos borosta,és így elnézve..hát minimum harmincasnak tippeltem.Bár ha jobban belegondolok,imponáló,ha egy idősebb férfi néz meg magának.Sőtt.Egészen édesek a kis szarkalábak a mosolygó szemei sarkában.Szexis mozdulattal borzoltam meg kissé lekonyult tincseimet.Már majdnem én kerültem sorra..és akkor odalépett hozzám.Ezt a pillanatot valójában mindig is úgy képzeltem el,hogy állok a kilométeres sor végén,és a férfi,a jó illatú,lehengerlő macho felém sétál,színpadias mozdulattal  nyújtja forró kezét,és én biztonságot nyújtó tenyerébe helyezem finom,női kacsóm és akkor odavezet a sor legelejére,mert ő VIP vendég..És aki vele van az is.És én nagyon is vele vagyok..Vagy még sem?
Szóval odajött.Én meg ránéztem és ő visszanézett.
-Hé,bocs,kislány,hogy csak így rád török..-Atyagatya.Kishíján megsemmisülten nyögtem fel,de e helyett zavartan megköszörültem a torkom.Cigarettától karcos hangja,és a cseppet sem műveltségre utaló kiejtése rémesen taszított.-De nem mondhatnánk azt,hogy a lányom vagy?Akkor talán kiadnák a családi menüt fél áron.
Na ez letaglózott.Ennyit a VIP kiszolgálásról és a félistenről..
-De.-Foglaltam össze tömören,csak,hogy minél gyorsabban túl legyünk a kínos szituáción.
Sorra kerültem végre,pontosabban kerültünk.
-Öh..egy sonkás pizzát lesz szíves,meg egy hawaiit.Ja,és egy családi menüt is..-Tettem hozzá,lapos oldalpillantást vetve a jött-mentre.
-Még valamit?
-Nem köszi.-Motyogtam.Közben arra gondoltam,mi lenne ha még idehívnám Skarlátot,őt meg a másik lányának állítjuk be,hátha akkor egy ingyen Kölyök Menüt is kapunk..
-Az összesen..Ezerhatszáz forint lesz.
-Mennyi?-Pofátlankodott elém,a pultra könyökölt.A fiatal kiszolgáló lány ijedten hátrált két lépést.-Má' bocsánat,de nem az van arra a flancos táblára írva,hogy fél áron jár a családi menü,hogy ha a családom is jelen van?
-Igen,amennyiben négy családtag,édesanya,édesapa,valamint két gyermek..-Felelte zavartan.Kezeimbe temettem arcomat,mely most úgy lángolt,akár Skarlát vörös hajzuhataga..Villám ként csúsztattam oda a pénzt az eladó kezébe,fogtam a pizzáinkat és futólépésben tértem vissza a már türelmetlenkedő Skarláthoz.
-Mit akart az a fazon?-Harapott nagyot pizzájából.
-Szívesen.-Dohogtam ingerülten.
-Ja..köszi.De mondd már..Felcsípni?
-Nem.
-Pedig úgy nézett,mint aki mindjárt felfal elevenen..-Kacsintott.
-Csak..nem akarok beszélni róla,jó?
-Rendben.
Hát ennyi.Ennyi jut nekem..Kiégett,csöves fószerek,akiknek még egy pizzára sem futja,vagy idióta kiskölykök,akik izgalmasnak találják,hogy a barátnőjük hasonlít egy földönkívülire..Igazán szép kilátások a jövőmre nézve.Vajon a jövendőbeli férjem melyik kategóriába fog tartozni?
Valahogyan nagyon kellemetlen volt hason feküdni a padlószőnyegen.Először nem értettem.Fél pofámra mintákat szántott,amint hozzápréselődött fejem súlyától,de ez még nem lett volna gond.Nem,a nyomás valahol középtájt volt igen erős és kényelmetlen,mondhatni fájdalmas.Lépteket hallottam,bár lehetséges,hogy álmodtam az egészet,ám nagyon is valóságos volt,mint az kiderült.Lance határozott mozdulattal rántotta szét a függönyöket,a beáradó fény gyilkos ereje telibe talált.
-No'má'is 'agy e'be'...-Préseltem ki artikulálatlanul a szavakat elnyomorított számon.
-Nagyon is.-Felelt,közben egy pillanatra sem állva meg,orromat kegyetlenül facsarta az Armani parfüm és cigaretta által alkotott illatkavalkád.
-Szétreped a fejem.-Emeltem meg ennek nyomatékot adva,de a szemem továbbra is képtelen voltam kinyitni.
-Minő meglepetés.
-Kávé?
-Főzől magadnak,sietek.
-Kössz,öregem.-S már vissza is hanyatlottam előzőleg bemelegített helyemre.
-Jobban tennéd,ha összeszednéd magad.Útlezárások vannak,kerülnöd kell.-Fogalmam sincs melyik érzékszervemmel,de érzékeltem,amint elmegy mellettem,a dohányzóasztalig,ott elnyomja a cigarettát aztán kávéval tér vissza.
-Kössz.-Átvettem a bögrét,végre kinyitottam a szememet.Az életkedvem is elment.Én nem ezzel az emberrel buliztam együtt éjjel.Nem,határozottan emlékszem,hogy egy részeg állattal tomboltam,aki aztán megdöntötte Ericát.Aki most velem szemben állt egy pengére vasalt,öltönyös-nyakkendős,de még is lezser sznob volt.
-Hugo Boss,eh?-Döntöttem meg a fejem,de meg is bántam,a szédülés,mint a spontán merevedés tört rám.Spontán merevedés..te jó ég..Lenéztem és hirtelen leesett,hogy miért volt olyan kényelmetlen hason feküdni.
-Az,a mai per kemény lesz.Dolla Star akarja a Chazy Spokekal közösen vásárolt villát.
-Idióta rocksztárok.-Forgattam szemeimet.-Kit is pártolsz,úgy mellesleg?
-Dollát.Igazából Spoke már sokkal korábban felkért,de a husi többet ajánlott.-Igazította meg amúgy tökéletesen kötött nyakkendőjét.-Na,majd este találkozunk.Rohanok.
-Lance..-Szóltam utána,az ajtóból fordult hátra.-Lefeküdtem Chelseavel?
-Nem.
-Sejtettem.-Masszíroztam végig erősen lüktető halántékomat.
-Hát igen,ezt elbasztad.Pedig teljesen rád volt kattanva.Egy ideig enyelegtetek a sarokban aztán..
-..befutott Shanel.-Szorítottam össze szemeimet,lassan fújtam ki a levegőt.Emlékeztem mindenre.
-Aztán..
-Ne folytasd!Tudom.-Ráztam meg a fejemet.-Mekkora barom vagyok.
-Az.De nem értem mi bajod volt,Chelsea jó bőr.
-De Shanel..
-Shanel egy ribanc.Play Mate,nem tudom mit vártál.
-Meg akarom dugni.
-Mindenki mag akarja..-Nevetett.-Na..Tényleg lépek.Szedd össze magad.-Mutatott rám még utoljára,aztán már csak az ajtó jellegzetes csapódása jelezte,hogy nincs a lakásban.
Morgolódva kortyolgattam a kávémat,közben pedig nem tudtam nem gondolni az éjszakára.Miért is nem maradtam ott Chellel?Tényleg,igazán jó nő,mindene ott van.Na de mégsem úgy,mint Shanel mindene!Ott aztán tényleg minden a minden.Apám az a segg..Nem vagyok kifejezetten popócentrikus,de,hogy ha nem lenne melle,még akkor is nagyon megdugnám.De ez az..hogy VAN.Nem is akármilyen..Ugyanakkor pasija is.Hasonló a kebleihez.Hatalmas.Akkor vonatkoztassunk el a női mellektől..Ez a fazon olyan tipikus,”kigyúrtállatvagyokvanpénzemmegjónőm” akivel aztán tényleg nem kelhettem versenyre,mármint erő és izom szintjén.Nem mintha lenne okom panaszra.De mióta egyszer megfektettem egy kidobó srác nőjét és ő rájött,ugyan egy szöszi libából igazán nem nehéz kiszedni az ilyesmit..Hát nem szépítem,egy hálaadási töltött pulykához kevesebb cérna kell,mint az a mennyiség,amivel engem varrtak össze.Na a lényeg,hogy megláttam Shanelt,amint gyönyörű domborulatait a zene ritmusára ringatja és Chelseanek meg mondtam,hogy felkeresem a toalettet.Közben persze igyekeztem minél közelebb tudni magamat Shanelhez..és akkor jött a dominánsabb hím.Meg Chel.És a végén természetesen én voltam a szemét.Hát van igazság a földön?
Közel másfél óra múlva már tisztán,illatosan,megborotválkozva,de még mindig szörnyen másnapos képpel álltam a tükör előtt.Úgy döntöttem öltözékemhez társítok egy napszemüveget is.Nem kifejezetten az erős sugárzás miatt,sokkal inkább az a nyilván mindenki számára jól ismert „másnaposnézés” végett.A munkahelyemen nem tolerálják az ilyesmit,említettem már,hogy naponta több tucat My Little Pony-t,Rapunzel Barbie-t és olyan kis lila,napelemes sárkányt szállítok házhoz?Bizony.Baromira fontos és felelősségteljes munkakör ez,hiszen még sem állíthatok be a kölykök szüleihez több napos borostával és sörszagú pofaszerkezettel.Imádom a munkámat.De Tényleg.
Mire a csúcsforgalomban az ötödik sugárútra értem,addigra jócskán lett volna időm felébredni,magamhoz térni,esetleg újabb fél liter kávét elfogyasztani.De tekintve,hogy a céges furgont nem kaptam meg személyi használatra – bár kötve hiszem,hogy lenne kedvem egy „Once upon a time” feliratú verdával flangálni a városban –, így kénytelen voltam buszozni.A busz egyébként egy igen jó szocializálódási lehetőség,főleg mikor tömve van és a kezem mintegy véletlenül az előttem álló,miniszoknyás lány fenekére csúszik.Aztán sűrű bocsánatkérések közepette elmagyarázom neki,hogy igazából a kapaszkodó lett volna a cél,de a kezembe egy olyasfajta mágnest ültettek be,ami csak és kizárólag a csinos,női fenekekhez húz.És már meg is adta a számát.Nem az idióta szöveg miatt,hanem mert ránéz az egyszerre csibészes és közben még is ártatlanságot sugárzó arcomra és belém szeret.Legalább egy kefélés erejéig.
Elpöcköltem a csikket,még mielőtt beléptem volna a nagy és díszes,szvsz iszonyatosan giccses,kapunak ábrázolt ajtón.Mellette egy sokkal kisebb méretű,gyerekbejáratnak szánt kiskapu,felette „Egyél meg” felirat,pont mint Alice csodaországban,amikor át kellett mennie a mini-bejáraton.Úgy döntöttem én inkább maradok a normális,emberméretű bejáratnál,igyekeztem nem köpni egyet,amint szemet szúrt az észrevehetetlen felirat,mely a Once upon a time Company nevét hirdette.Beléptem.
-Helló,Damon.-Kacsintott kacéran az első teremben a kasszánál álló Jess.Ma a kedvenc pólóm volt raja,amiben olyan szép a cicije.
-Szia,Jessica.Milyen csinos vagy ma.-Biccentettem,mire ismételten csábos pillantást küldött felém.Lehet,hogy egyszer majd ő meg én..
Egyébként az egész játékbolt..nem,nem megfelelő kifejezés a játékbolt.Nagyobb,mint egy kisebb családi ház.Szóval az egész úgy van kialakítva,mint egy kastély.Több teremből áll,és mindegyikben külön kassza van,természetesen különböző típusú játékokkal.Az emeleten pedig a Házisárkány kifőzde,Hamupipőke gyermekcipő áruház,és Rapunzel tornya,ahová elég borsos áron lehet feljutni,egyébként egy kilátó,ahol Lorával szexeltem.Lora mellesleg árufeltöltő a Lovagi torna résznél,ahol a kissrácok mindenféle Lego terméket vásároltathatnak össze szerencsétlen szüleikkel.Épp' indultam volna hátra,a raktárakhoz,meg persze a titkárságra,ahol is meg kapom az aznapi feladataimat,úticélokat,határidőket s a többi unalmas,érdektelen infót,szóval kishíján fellöktem a főnökömet.(Hozzá tenném,itt szinte mindenki a főnököm,de most a tulajról votl szó.)
-Rositter,nézzen a lába elé!-Pirított rám,s már száguldott is tovább.A nyomában Bess,a titkárnő rohant,papírfecnikkel a kezében.
-..és érkezett egy levele..
-Nem érdekel!Hagyjon az idióta gratulációkkal,ezernyi dolgom van.-Emelte fel tenyerét hátra sem pillantva.
-De,uram,a lányától,Jamietől érkezett...-Kiáltott utána kétségbeesetten,ő azonban meg sem hallotta.
-Bunkó.-Motyogta a szemüveges lány orra alatt,aztán lassan visszatért a normális tempójába.
-Hé..-Fordultam hozzá.-Set lányát nem Miának hívják?
-Jesszus..-Kapott hirtelen szívéhez,szemüvege majdnem leesett az orráról.-Jamie a másik lánya..-Motyogta elpirulva,aztán már szaladt is a dolgára.Ez a Damon-hatás.Jobb,mint az Axe;)
Törökülésben gubbasztottam a nappali kanapéján,ölemben egy nagy tál popcornnal.Bori néni arca időnként vészesen rángatózni kezdett,amikor Santiago Muchacho De La Rosa embert ölt,adót csalt,vagy éppen csak a barátnőjét Esmeralda Martinezt.Egyenletesen rágtam,nyeltem,hogy újra teletömhessem képemet és rághassak..A sok kis zsírpárna meg csak úgy rakódott a derekamra.
-Érkezett már válasz jóanyádéktól?-Kérdezte gépiesen,egy pillanatra sem véve le pápaszemeit a képernyőről.
-Nem,még nem.-Sóhajtottam.-De ahogy őket ismerem még jó két hónapig nem is fog.-Morogtam sötéten.
-Na igen.Aztán mikor el is olvassák a leveled és kiül arcukra a megdöbbenés..hát nem lennék a helyedben az biztos.
-Ne tessék azt gondolni,hogy egy fikarcnyit is érdekelni fogja őket!-Nevettem fel keserűen.-Én csak az idősebbik lányuk vagyok.Jamie,az örök lúzer.
-A szemét szarkavaró!-Háborodott fel,mikor Thalia bejelentette,hogy terhes Santiagotól.-Mit is mondtál az előbb?-Fordult végre felém.
-Semmit.-Ráztam fejem lemondóan.
Megszoktam már,hogy egyes emberek átnéznek rajtam.Na de Bori néni eddig nem tartozott ebbe a kategóriába.Igazából mindig is anyám helyett viselkedett anyámként és én nagyon szerettem,hálával tartoztam neki mindazért a jóért amit tőle kaptam.Ugyanakkor szükségem lett volna az igazi szüleim támogatására.Olyasfajtára,mely nem anyagiakban értendő.Arra aztán tényleg nem lehetett panaszom,kéthavonta csinos összegeket utaltak a számlámra..De az persze,hogy a lányuk érettségije siralmasan sikerült,és nem tud elhelyezkedni egyetlen főiskolán sem,az hidegen hagyja őket..Persze,miért is foglalkoztatná bármelyiküket is ez a probléma?Hisz' New Yorkban az ötödik sugárúton van hatalmas játékboltjuk na és persze a gyár,amit apám olyan dédelgetetten imád..Aztán lássuk csak..ott van még a húgom.Diamond.Ő egy afféle csiszolatlan gyémánt,ahogyan azt a neve is mutatja.Gyönyörű,ehhez kétség sem fér,és összeszámolni sem tudnám,hányszor mosolygott rám vissza fölényesen az Elle címlapjáról..De a feje olyan üres,mint a kukoricás tál,itt előttem..Anyáék még is imádják.Mert vitte valamire..Tizenhat évesen a fél világot körbeutazta,megkapta a Miss New York – Winter címet(kétszer egymás után.),hetven százalékos kedvezménye van Christian Diornál és Brad Pitt szerint elbűvölőek a szemei.Ezek után mondja rám bárki is,hogy értékes ember vagyok.
Telefonom csörgése megmentett a szappanopera-világból.
{Jaaaaam!
{Jesszusom,ne üvölts már,hallak így is..-Morogtam.
{Bocs,bocs.Át tudnál jönni?Kész bolondok háza van itt a buli miatt.
{Mármint hol?
{Ja,itt nálam.Egyenlőre.Mármint tudod abban az elhagyott raktárhelyiségben lesz..csak baromira ki kéne dzsuvázni.És hát gondoltam segíthetnél..mert,hogy a te érdeked is meg minden.
{Jó-jó,nem kell fűzni.Megyek,persze,hogy segítek.Amúgy is torkig vagyok már Santiago és Esmeralda kavarnyálásával..-Tettem hozzá fojtott hangon.
{Akkor várlak.
Felvettem a legtopisabb szerelésemet,amit csak találtam otthon.A kinyúlt,sok helyen mojrágta póló úgy lógott rajtam,mint egy zsák.Egészen vékonynak éreztem magam benne.Hajam védelmének érdekében még egy csinos kis baseball sapit is a fejemre húztam.Skarlát elnevette magát.
-Hát te,hogy nézel ki?
-Miért,te így fogsz takarítani?-Néztem végig rajta,kétség kívül döglesztően nézett ki,na de kérem,a miniszoknya és a flitteres top mióta takarítóöltözet?
-Jaj dehogy.Mindjárt átvedlek én is.Gyere csak be..-Húzott maga után a lakásba,közben megállás nélkül csivitelt.-Ritáék már itt vannak.Ja amúgy nem sok önkéntes gyűlt össze,míly meglepő...
-Szia Jamie!-Barátnőim már a kanapén ültek,felmosóvödrök,szivacsok voltak odakészítve.
-Mehetünk?
-Gyalog?-Kérdeztem vissza idiótán.
-Kocsival.
-Jó de ki...
-Benji a kapu előtt vár!-Kiabált be az előszobából Zita.
-Indulás.-Kapott fel egy vedret lelkesen Skarlát.
-Ki az a Benji?-Tettem fel a számomra logikusnak tűnő kérdést,de mintha a levegőbe beszéltem volna.
A ház előtt kék Suzuki álldogállt,a csajok bepakoltak a csomagtartóba.A volán mögött,már amennyit hátulról láttam belőle,sötétbarna,kissé hosszú hajú fiú ült.Beszálltak.
-Na mi lesz Jam,jössz már?
-Igen..
Bizonytalanul megindultam a kocsi felé,beszálltam.Kellemes illat volt,mely keveredett a számomra elviselhetetlen dohány füstjével,de így a kettő egészen kellemes egyveleget alkotott.
-Szia,Benji vagyok.-Fordult hátra,kezet nyújtott.
-Én meg Jamie.-Viszonoztam a kézfogását.Valóban,sötétbarna haja volt és egészen kisfiús arca.Finom vonások és feszes bőr.De még is találtam valami furát benne..Egyenlőre képtelen lettem volna megmagyarázni,de valami akkor sem stimmelt.Elindultunk.Kellemes zene szólt,az ablakot félig letekertem,hajamba belekapott a szél,behunytam a szemem és kicsit kikapcsoltam.Élveztem,hogy kocsikázunk.Közben mindenféléről folyt az eszmecsere a lányok között.
-Még soha sem láttalak korábban.-Nézett félig hátra ismét.
-Én sem téged..-Feleltem.Írtó hülyén éreztem magam,ugyan miféle értelmes párbeszéd ez..
-Amúgy én szereztem a raktárat.-Mondta büszkén és mintha furán összehúzta volna az orrát.
-Aham..az jó.
Tévedtem.Még sem volt jó.Elképedve álltunk a poros,mocskos,pókoktól s hálóiktól hemzsegő helyiségben.Pár percig némán pislogtunk körbe,és egymásra felváltva.
-Hát...lehet,hogy nincs a legjobb állapotban.-Vakarta meg feje búbját Benji.-De..azért helyre pofozhatjuk egy kis munkával nem?
-Ez egy porfészek,te szerencsétlen!-Dörrent rá Rita.
-Basszameg..és visszamondani sem lehet,mert már mindenkitől beszedtük a pénzt.-Fogta fejét kétségbeesve Zita.
-Gratulálok Benikém.-Karolta át vállát Skarlát.-Ezt megcsináltad.
A fiú jobb szemöldökét felvonta,míg a bal vele párhuzamos,természetellenes szögben állt.Elfojtottam egy vigyort.El sem tudtam képzelni,hogyan képes valaki – látszólag tudtán kívül – ilyesmit művelni az arcával..
-Akkor essünk neki.-Hagyta el csalódott sóhaj Zita ajkát.-Ti kezditek a felmosással.-Bökött Ritára és Skarlátra.-Benji,Jamie,ti leszedhetnétek addig a pókhálókat..Én meg..-Húzta fel ruhája ujját.-Én ablakot mosok.-Elszántan meredt a magasan lévő,szinte átláthatatlan üvegekre.
-Vettük.
-Jó..-Slattyogtam kedvetlenül Benji után,aki megcélozta a sarokba előzékenyen felállított létrát.
-Fogjam én a létrát,vagy másszak inkább?-Kérdeztem,mire egy igazán marslakós,de kedves fintor lett a jutalmam.
-Csak fogd,majd én mászom.
-Nézzétek milyen édesek..-Suttogta Zita,de nem elég halkan..
-Hallottam!-Vetettem oda csípősen,mire felvihogtak.Szemeimet forgatva fordultam vissza,hogy megfogassam a létrát,de késő volt..Beni elkezdett mászni..A fából eszkábált szerszám pedig vészesen inogva súlya alatt dőlt meg.
-Benji!!!!!!!!-Ugrottam hátra sikítva,a létra hatalnas puffanással dőlt hátra,a srác a fenekén landolt.Homlokán nagyot koppant a kemény fa.
-Áú.
-Jól vagy?-Hajoltam fölé aggódva,kishíja volt,hogy nem nevettem el magam,megint olyan furcsán állt az arca.De a helyzet megkövetelte a komolyságot.Leglább is azt hittem.
-Ha kapok egy gyógy-puszit jól leszek.-Vigyorgott eszelősen,félájultan.
-Talpra te kis balfék,ha már idehoztál minket ebbe a gedvába,a minimum,hogy segítessz kitakarítani!-Kiáltottam rá,barátnőim megkövülten figyeltek.Hatalmas mosoly terült szét arcukon.
Az idióta egyenruha úgy feszült rajtam,mint Batmanen a tanga.De komolyan.A poló vagy két számmal kisebb volt,a hozzá párosított baseball sapi színeit inkább nem részletezném.Végül is megszoktam már,és különben is maximum egy tízéves kölyök kopaszodó faterja előtt égetem be magam ezzel.Úgyhogy bátran nyomtam le az ajtócsengőt.Kezemben a Byonicle egyik figuráját tartalmazó doboz,tényleg úgy festhettem,akár egy pedofil..Az ajtó kinyílt,nekem meg kedvem lett volna sikítva elszaladni.
-Jó napot.-Féloldalasan támaszkodott az ajtófélfának,egyik karját csábosnak szánt mozdulattal,feje fölött nyújtóztatta végig a fehérre mázolt fán.
-Azt.-Morogtam orrom alatt,igyekeztem nem ránézni.-Kérek szépen ide egy aláírást..-Tartottam elé a papírt.
-Már is..-Búgta,elvette kezemből a tollat.Szinte attól is rosszul voltam,hogy a kezemhez ért.Nem tudtam elkerülni a látványt..Előttem alig pár centiméterre kínálta fel magát a fehérneműbe bújtatott,megereszkedett test,a köntös mintegy szándékos-véletlenül nyíllott szét,istenkém,bár varrták volna össze szakadhatatlan cérnával!-Így ni.Édes a sapkád.-Műkarmait végigfuttatta rajta,kilelt a hideg,egyáltalán nem jó értelemben.
-A viszont látásra..-A SOHA viszont nem látásra,vén banya...
-Hová sietsz úgy?-Ragadta meg a karomat.
-Előre fizettek,csekken.-Mondtam.
-Igen.Mint minden alkalommal.-Bólintott mosolyogva.-Nagyon hatékony munkaerő vagy.
-Köszönöm.Majd dícsérjen meg a főnökömnél is..Kézcsókom!
Gyorsan indultam neki a lépcsőnek,még hallottam,hogy beinvitál egy kávéra.Kétszeres sebességre kapcsoltam.
-Hát ezt nem hiszem el..-Dőlt hátra röhögve a kanapén,lábát az asztalon pihentette.
-Annyira azért nem vicces.-Morogtam.-Eddig mindig a fater vette át a csomagot.Nem is értem..
-Biztosan titokban figyelt téged,és csak a megfelelő alkalomra várt,hogy lecsaphasson.
-Biztos..
Elkeseredetten nyomtam el a cigarettámat.Ezt a szívást..Nekem nem ezt a munkát kellene csinálnom.Én egy művész vagyok.De komolyan.Vagy is..szeretnék az lenni.Egészen jól rajzolok,az egyik művem még egy kiállítás is megvásárolta.Potom harminc dollárért,de azért megvették..
-Na.Nehogy már a banya miatt így befordulj!Hétvégén majd felhajtassz valami jó kis nőt,ahogy szoktad..
-Nem a nők,Lance.-Csóváltam a fejemet,újabb szálra gyújtottam.-A műterem.
-Mi van vele?
-Kéne egy saját..
-Hát öregem,ez rajtad múlik.
-Igen,de nem tudnám megfizetni.Az meg,hogy Nick van olyan jó fej,és kéthetente megengedi,hogy odamenjek rajzolgatni,kevés.
Hallgatott.Én is.Felesleges lett volna bármit is mondania.Neki összejött,nekem nem.Gyerekkorunkban is mindig ott volt ez az egészséges rivalizáció.Mindig,mindig,mindig ő nyert.Ha egy hajszállal is,de mindig ő volt a jobb.Ennek ellenére a barátságunkat nem tette tönkre a féltékenykedés és a többi.Igazából hálát adtam érte az égnek,hogy különböző típusú nők jöttek be neki..Hiába,nekem a jó csaj az a kilencven hatvan kilencvennél kezdődik.Nem tehetek róla,ez az idálom.Az ember mindig jobbat akar,de én nem csak akartam nekem sikerült is.Hány ilyet ébresztettem már reggel az ágyamból,hogy szépségem ideje átadni a helyet a következőnek..
Mikor erre gondolok az életkedvem is visszatér.Egyetlen egy kivétellel..Shanel Cansington nem adta be a derekát.Még.
A Palmer's Coffeeban ültem,előre lefoglalt asztalnál.Furcsán éreztem magam a jól megszokott korsó sör nélkül,de még is csak szem előtt kellett tartanom,hogy Shanellel találkozom.Azt pedig sör szagú pofával nem lehet.Az a nő egyszerűen tökéletes,így nyílván tökéletességet vár el a beszélgetőpartnerétől is.Akkor megláttam.Csak úgy libegett mögötte hosszú,szőke haja,amint átvágott a kávézón.Rengeteg szempár követte őt,nem is csoda,ilyen csillogó és feltűnő jelenséget nem látni minden nap..Gyorsan becsuktam a számat.
-Szia Damon.-Két,Federcio Mahora illatú puszit kaptam,pontosabban csak arcbőrét érintette az enyémhez futólag.Sznob ribanc.
-Szia.-Mosolyogtam rá,a lehető legszexisebb reklámmosolyommal.
-Fogd rövidre,kérlek,fontos találkozóm van a Poser magazin főszerkijével..-Mindeközben rám sem nézett,kézi tükrében ellenőrizte amúgy tökéletes sminkjét.
-Rendben.-Zavartan köszörültem meg a torkomat,bár már tudtam,hogy mire számítsak.Felületesen ismertük egymást.Sőtt.A barátját is ismertem.Bár kevésbé szerettem volna,mint őt magát..
-Szóval,mi volt az a tizenegy üzenet a rögzítőmön?-Csukta össze elegánsan a tükröt,rámfüggesztette igéző,de annál számonkérőbb szemeit.
-Volna egy ajánlatom Számodra..-Kezdtem,majd kerekre tágult pupilláit látva gyorsan hozzátettem.-Mármint üzleti!
-Akkor miért nem a menedzseremet hívtad fel,Damon?-Tette fel a logikus kérdést,mire számítottam is..De hát az istenért,akkor,hogyan találkozhattam volna vele személyesen?!
-Jobbnak láttam személyesen.-Feleltem egyszerűen.
-Csak az időmet rabolod..-Állt fel sértődötten,de visszahúztam.
-Várj!Legalább hallgass meg!Szóval.Tudom,hogy modell vagy,még hozzá nem is akármilyen.-Kacsintottam.-Én pedig,hát nem szerénykedem,jól rajzolok.És lesz egy kiállítás,néhány hónap múlva,amire szeretnék egy hús-vér modellről készített képet..
-Mennyit fizetsz?-Vágott közbe.
-A kiállításon rengeteg nagyágyú lesz.És igen nagy rá az esély,hogy megvásárolják a képeimet.Nem kevés pénzért.Fele-fele arányban osztotunk a bevételen.
-Sajnálom,Damon,de ilyen bizonytalan ajánlatot nem fogadhatok el.
-Ez nem bizonytalan.
-De igen..Nem vagyok valami piti kis ribanc,aki azért teszi szét a lábát,hogy a TESCO újságban pózólhasson egy szekrény mellett.
-Shanel!
-Viszlát,Damon.Köszi a kávét.
Megint túl voltunk egy bulin.Egy olyan bepiálós,ereszdelahajamaton,a Palaceban.Köztudottan olyan hely,ahol az üres fejű,kigyúrt,de gazdag állatok villognak,a szintén üres fejű,de gyönyörű macáikkal.És ezek a nők egyszerűen ráharapnak az olyanokra,mint én.Vicces,szellemes,jóképű.Szálkásan izmos.
Nagyokat sóhajtott,én meg csak csókoltam,mindenhol,ahol értem.Jó érzés volt egy ilyen nőt magam alatt tudni,finom és bársonyos volt a bőre,a hasa pedig lapos és feszes.Nem túl nagy,de kerek mellei pont megfeleltek még annak a mércének,amit ezen a téren felállítottam.Kicsit magas talán,de mindig is adtam a minőségre.Lenyúltam.Nedves.Jó.Nem volt kedvem tovább szarozni,a csaj részeg volt és kellően felizgult már,szerettem volna minél hamarabb benne érezni magamat.Széttárta lábait,egyre gondoltunk,mert kéjesen elmosolyodott.
-Hé..Én akarok felül lenni.
-Kérésed számomra parancs..-Mosolyogtam finoman.Kezeimet megadón emeltem fel.Lefeküdtem ő pedig kényelmesen elhelyezkedett rajtam.Ujjait végigfuttatta mellkasomon,látszólag élvezte a kidolgozott izmokat,mert ajkaival is rátapadt.Gyerünk bébi,a lényegre...És akkor végre beleült.Észveszejtő volt amit a csípőjével művelt,de komolyan.Hastáncosokat megszégyenítő bravúrossággal mozgott rajtam,közben arca eltorzult a kéjtől.Igazi kis perszóna.Élvezettel figyeltem közben,hullámozó kebleit.Aztán én is lehunytam a szemem és csak átadtam magam az érzésnek..Semmi,semmi érzelem,csak az ösztönök,az állatiak.És ez így ahogy van tökéletes teljesség.Ugyan mi szükségem volna egy barátnőre?Elvenné az összes energiámat,és én még nem kóstóltam meg elég nőt ahhoz,hogy egyetlen mellett megmaradjak.Semmiért nem cserélném fel ezt az édes szabadságot,semmiért az ég világon..
Miután beleélveztem Katiebe,nyugodtan aludtam el,ezekkel a gondolatokkal.Ráérek még..hová is sietnék?Az élet elszalad,a nők megöregszenek.

Hulla fáradtan terültem el Skarlát ágyán.Félredobtam egy koszos rongyot,már rá sem bírtam nézni a takarítóeszközökre.Éreztem,hogy ha most lehunyom a szemeimet azonnal elalszom.
-Jamie..-Hallottam valahonnan a szoba túlsó végéből bágyadt hangját.
-Mmm?
-Egész jól kipofoztuk,nem?-Szinte láttam magam előtt,amint önelégült vigyor terült szét arcán.Valóban,úgy rendbevágtuk a helyet,hogy rá sem ismernék ha először vinnének oda..
-De.-Mosolyogtam fáradtan a semmibe..
-Tetszik?
-Persze.
-Tudtam.-Ismét olyan öntellt volt a hangja.
-Ezt most úgy mondod mintha a te érdemed lenne egyedül..-Morogtam.
-Mert az enyém is.Én találtam ki,hogy hívjuk el neked.
-MIT?!-Pattantam fel hirtelen,egyszerre minden fáradtságom elszállt.
-Inkább kit.-Kuncogott.
-Skarlát,ezt te sem mondhatod komolyan!
-De hisz' épp' az előbb jelentetted ki,hogy tetszik!
-De én a raktárról beszéltem,te félhülye...Ajjjjjj nem lehetsz ennyire...-Tehetetlen dühömben az első kezembeakadó tárgyat hozzávágtam,mely jelen esetben egy lámpaernyő volt.
-Naa..Ez a hála?
-Hála?Még is miért?Hogy kerítőnőt játszol?Hát köszönöm szépen de ebből nem kérnék...
-Jaj Jamie,ne durculj már.Csak szerettem volna,ha találsz végre egy normális hapsit.
Rövid szünet.Aztán egyszerre nyerítettünk fel röhögve,talán a kimerültség tette,talán tényleg olyan mulatságos volt a tény,hogy Benjit normális hapsinak titulálta,nem tudom.De fél óra,kemény,eszeveszett fél óra,könnyek,és a rekeszizmok görcsös összehúzódása után,pillanatok alatt nyomott el bennünket az álom.
A zene hihetetlenül hangosan szólt,most éppen valami drum and bass -féle hangzást véltem felfedezni.Nem volt ínyemre.De úgy tűnt a többség élvezi.Kezemben egy alig-alkoholos punccsal ücsörögtem az egyik kényelmes,lila fotelban.Igen,a helyiség tényleg írtó menő lett.Még diszkógömböt is tudtunk szerválni,sőtt az egyik haver reflektorokat is intézett nekünk.A DJ jól értette a dolgát,mindenki,mindenki tombolt és táncolt és visított..És eszeveszettül jól érezte magát.Hisz' vége az évnek,sőtt mi több,az utolsónak (már aki legálisan jött el,és nem belógott,valami idősebb haver segítségével..) hát mi ez,ha nem eddigi életük legszebb szakasza..?
Már akit felvettek egyetemre,vagy főiskolára.Már akinek van barátja,vagy barátnője.Keserűen kortyoltam bele az italomba.Csak néztem a színes,bulizó kavalkádot..Skarlát haja ezer közül is kitűnt,amint két sráccal táncolt egyszerre..Iszonyú szexis mozgása még az én számra is mosolyt fakasztott.Hiába..jó öreg Skarlát,te soha sem változol..Talán még a fősulin sem fogsz megkomolyodni.Akkor igazán furcsa gondolataim támadtak..a füst ugyan könnyesre csípte a szemeimet,és a fejem is szédült kissé az elfogyasztott mennyiségtől..de még is arra gondoltam..Hogyan a fészkes fenében fordulhatott az elő,hogy Skarlát egyszer sem beszélt a továbbtanulási terveiről?!Ugyan említett valami iskolát,ahová felvették..de egyből elterelte a témát és már a suli nevére sem emlékszem.Istenem,milyen rossz barátnő vagyok!Apró könnycsepp gördült le az arcomon,hogy a füsttől-e vagy tán a búskomor hangulatom okából kifolyólag,nemtudom..
-Szia Jamie!-Tette vállamra valaki kezét,gyorsan felitattam a könnyeimet.
-Áh..Szia..Benji.-Némileg csalódottan konstanáltam,hogy a férfi hang tulajdonosa nem valami szívdöglesztő macho,aki táncba akar hívni..Csak Benji.Na jó el kellett ismernem,hogy egészen pofásan nézett ki.Nem jól.De azért okés volt.Mélylila partyinget viselt,tudjátok olyan írtó drága egyszerhasználatosat,és a haja is elég tendin volt belőve.
-Nagyon..öhm..csinos vagy?-Dörgölte meg állát,egyik szemöldökét felvonta.
-Kérdezed vagy mondod?-Nevettem el magam,olyan aranyos arcot vágott,elfeledtette velem keserű gondolataimat.
-Naná,hogy mondom!Sőtt,gyönyörű szép vagy!
-Ne túlozzunk.-Sötétült el arcom,végignéztem magamon.Csinosan öltöztem fel,de én magam korántsem voltam csinos.Csípőm szélesebb volt a kelletténél,és egy pici pocak is kerekedett ott..A lábaim nem voltak épp' vékonyak,a csontozatomat erősség terén egy birkózó is megirigyelhette volna..És ezen a testen most egy lila,elég kivágott(na azért mégsem annyira) top fesztül,meg egy fekete nadrág,olyan passzentos övvel feldobva.
-Pedig..nekem nagyon is tetszik.Mármint tetszel!-Kapta le pillantását a dekoltázsomról.És megint olyan arcot vágott.Jóízűen felkacagtam.
-Te Jamie...-Nézett el furán oldalra,erősen a parkett irányába.
-Igen..?-Lesütöttem a szemeimet,zavartan játszani kezdtem az ujjaimmal.
-Esetleg volna kedved..?
-Igen!
-Tényleg?-Derült fel arca.
-Menjünk..-Bólogattam pirulva.
Felém nyújtotta kezét,én pedig az övébe helyeztem a tenyeremet.Majdnem olyan elegáns volt akár a filmeken.Leszámítva,hogy át kellett verekednünk magunkat néhány dülöngélő részegen,egy okádó srácon,és egy majdnemszexelő szerelmespáron.Rengetegen ropták,így nem is éreztem magamat olyan kellemetlenül..Határozottan vettem át az irányítást,megszorítottam Benji kezét és a parkett átellenes irányába kezdtem húzni.Még véletlenül sem akartam a tánctér közepére,vagy a DJ pult elé keveredni,nehogy aztán belebotoljak Skarlátba,aki nagyon szeret feltűnő lenni...Találtam egy alkalmas helyet,ahol az exévfolyamunkból csak két embert láttam,a többiek kívülállók lehettek.Táncolni kezdtünk..Nem táncolok fergetegesen,de éppen rosszul sem.Kellemesen ellötyögök a zene ritmusára és több nem is kell..nem vagyok én az az alkat,akinek jól áll a szexis tekergőzés.Eleinte nagyon izgultam,hogy Benji valami furcsa magánakcióba kezd,tánc terén..Nem egyszer láttam már filmeken,így leégni szerencsétlen hősnőket,hogy a pasijaik írtó kínos figurákat mutattak be a dizsiben.De hála a jóságos égnek,csak óvatosan derekamra csúsztatta egyik kezét,rámmosolygott és követte a mozgásomat.Visszamosolyogtam és hirtelen egészen lelkiismeret-furdalásom lett,amiért ilyesmit feltételeztem róla..Elvégre egészen normális ez a srác..Igaz,kicsit dilis,kicsit bohókás,de aranyos és kedves.És humora is van...és..egészen helyes...Akaratlanul is közelebb húzódtunk egymáshoz,amint egyre többen csatlakoztak a táncolókhoz és a tömeg ez által növekedett..Már össze-összeértek combjaink,nem is volt rossz érzés..Egyenesen a szemeimbe nézett,én pedig lehunytam őket,ajkaimat résnyire nyitottam.Vártam a csókot..A fülemhez hajolt,s bele suttogta.
-Mindjárt jövök..
-De..-Nyitottam fel szememet csalódottan,ő azonban már el is tűnt a tömegben.Zavartan táncikáltam tovább,míg nem elhallgatott a zene.Az emberek közül volt,ki tovább táncolt zavartalanul,de a túlnyomó többség értetlenkedve nézelődött.
-Hahó mindenki,remélem jól érzitek magatokaaaat!-Üvöltött a DJ a mikrofonba,lelkes sikoly volt a válasz.-Közleményt kívánok bejelenteni méégpediiig,a Jamie nevű lánynak szól!Hol vagy Jamiee?!-A reflektorok pásztázni kezdték a tömeget,és bekövetkezett,amitől rettegtem......A kékes fény rajtam állapodott meg.Önkéntelenül húzódtam össze,minden szempár rám szegeződött most,arcomat pír égette vörösre.-Meg is van a kis hölgyemény,szóval Jamie,neked szóljon most a Time after time,egy bizonyos úriember,Benjamin küldi neked!Igen,ott megy már a lovagod,emberek utat kérek Benjinek!!-És az emberhad,mintha hipnotizálták volna őket,úgy oszlottak ketté..És Benji csak jött felém és jött..És ott virítot Skarlát és Zita örömittas „Énmegmondtam” arca,és a többiek furcsálló,a lányok ellágyult arca..És már nem is éreztem a zavart,már megszűnt minden más,mikor átkarolta a derekam én pedig nyaka köré fontam a karjaimat.A zene felcsendült,lágy ritmusok ringatták testünket egyszerre,éreztem a lélegzését,a szívdobogását,és alkoholtól elnehezült fejemet vállaira hajtottam.Körülöttünk imbolygó forgatagként kezdtek egymásra találni a párok,fiúk kértek fel lányokat,s magányos fiatalok vonultak félre a parkettről.Lehunytam szemeimet,nem akartam látni,csak érezni.Hihetetlennek tartottam,hogy még velem is előfordulhat..hogy valaki nem csak az esetlen kis idiótát látja bennem,hanem a nőt..A Jamiet,a barátnőt.
Fütyörészve,arcomon félmosollyal sétáltam ki a konyhába,egy szál alsóban.Nagyot nyújtóztam,elégedett sóhaj szállt ki kielégült testemből.Kinyitottam az ajtót.
-Wáó.
-Jó reggelt,Damon.-Nyelt le egy falat pirítóst Nora.Lance csak intett.Én meg bambán visszaintegettem.-Hosszú volt az éjszaka?-Nevetett vidáman a lány és újabb kenyérért nyúlt.
-Aham..
-Alszik még?-Szólalt meg Lance.
-Ja.Legalább is nagyon remélem..-Néztem vissza ijedten a szoba irányába.Ennyit a kellemes ébredésről.Teljesen megfeledkeztem a szobában alvó Katieről..
-Ez is komoly kapcsolatnak ígérkezik.-Kuncogott bele teájába Nora.
-Kapcsolat...-Horkantottam gúnyosan.-Maximum a gémkapcsok között jöhet létre tartós kapcsolat.
-Ezzel nem értek egyet.
-Na,mert neked csak úgy szaporodnak a hosszú kapcsolataid..-Élcelődtem.
-Nem ülsz le reggelizni?-Váltott témát.
-Nem..Még meg kell várnom míg a csaj felébred.-Nyögtem fel fájdalmasan.-Kérlek,Lance..kimentenél?
-Mi?Én?Nem!
-Nora?-Néztem rá kétségbeesetten.A reggeli fényben,így smink nélkül és olyan szép arca volt,szemei vidáman és kedvesen csillogtak.Biztosan,biztosan ki fog húzni a bajból..
-Szegény lány..-Csóválta fejét álszenten,ám arcán a sajnálat cseppnyi jele sem tükröződött.Sőtt.
-Kérlek.
Ám akkor már késő volt.Lépteket hallottam,egyre közeledő lépteket,és Katie szőke feje már fel is bukkant az ajtó és a félfa közötti résen.
-Mm..jó reggelt.-Álomittas arca boldogan,bár nem túl frissen fénylett a beszűrődő napsugarak kereszttüzében.
-Jó reggelt.-Köszönt vidáman Nora,és Lance is megeresztett egy vigyort.
-Kérsz reggelit?Ülj csak le!-Mutatott kedvesen a mellette lévő üres székre.Riadt,értetlenkedő pillantást küldtem felé,de ő csak kacsintva legyintett.Katie elhaladtában röpke puszit hintett a számra,aztán leült.Kétségbeesetten figyeltem a történéseket,melyeket ha akartam se tudtam volna befolyásolni.Nők..Néztünk össze Lanceszel.
-És hogyan ismertétek meg egymást?-Csivitelte Nora.
-Hát..
-Jesszus!Ennyi az idő?!-Megjátszott ijedelemmel nézett az órájára.-Jaj,ez olyan kínos..de..megkérhetnélek,hogy siess az evéssel?-Tette vállára kezét,szégyenkező arca még a legprofibb színészeket is megszégyenítette volna..Elismerősen bólogattam.Lance elfojtott egy mosolyt.
-Mért,mi a gond?-Nézett rám,majd Norára értetlenül Katie.
-A kislányunk mindjárt itt lesz.Ha Lora néni áthozza.-Csóválta fejét rosszallóan.
-Kislányotok?-Ezúttal Lancere és a lányra vándorolt kérdő tekintete.
-ÓÓ,nem ő az apja!-Nevetett fel Nora.-Damoné és az enyém.Igaz?-Fordult felém,a sokktól hirtelen meg sem tudtam szólalni.
-Persze..Kicsi öh...Sarah.-Kaptam szaván.Méghogy nekem lányom..Kicsi Sarah.Előbb lenne a gyerekből alkoholista,mint kitűnő tanuló,az tuti.
-Biztosan imádni fogod.
-Persze..öh biztosan...-Tette le kését Katie.-Ne haragudjatok,de mennem kell.Köszönöm a reggelit.Igazán.Damon kikísérnél?Váltanék veled néhány szót.
-Ja..persze.
A lány nyomában kisiettem a bejárati ajtóhoz.Még hallottam,a nevetéstől fulldokló Norát és Lancet.Nekem valahogyan nem volt kedvem kacarászni,mikor megláttam Kat arcát.
-Van egy lányod?Ezt elfelejtetted közölni velem az este..
-Tudom.Néha én magam is megfeledkezem róla.-Vakartam meg fejemet bután,hátha ezzel megenyhítem.
-És a barátnődet nem zavarja,hogy közben mással henteregsz?
-Ja hát..Nora nem..ő nem olyan.Az afféle..nyitott kapcsolat.Igen.
-Nyitott kapcsolat?!!!!!!-Katie magából kikelve,elhülve meredt rám.-És közben van egy lányotok.
-Hát..hát az van.
-Mekkora felelőtlen fasz vagy te..
Illedelmesen kinyitottam az ajtót.Elment.Nem köszönt.Még csak egy búcsú csókot sem kaptam.Illata még sokáig megmaradt,a fák és virágok szomorúan integettek utána..Hiába is,az elmúlás és a búcsú fájdalmas dolgok.
-IMÁDLAK!-Borultam Nora nyakába.-Mi a kaja?-Dobtam le magam az asztalhoz,azonnal számbatömtem az első falatot,ami kezembe akadt.
Sokat gondolkodtam azon,hogy Nora meg én miért nem jöttünk össze.Nora jó pasinak tart.Én meg jó nőnek tartom Norát.Szeretem az izmos,sportos alakját,és azt,ahogyan mindenről olyan vidáman és optimistán tud beszélni.Kajra,néha a szónoklatait hallgatva képes vagyok elhinni,hogy az élet nem egy kalap szar.Még ha tíz perc erejéig,akkor is.Hátamat a kanapénak vetve bámultam a képernyőt.Semmi érdekes műsor nem ment a tévében,még is benn ültünk.A nap persze hétezerágra sütött.
-Srácok,mozduljunk már ki..-Csapta össze tenyerét a lány.
-Egész héten melóztam,hulla vagyok.-Mozdította meg egyik lábujját Lance.
-Egész éjjel Katiet dugtam.Ahhoz vagyok szokva,hogy egy csajnak sokkal nagyobb az orgazmuskészssége,de ezt a nőt bazz egy óráig kell kúrni,hogy elmenjen.Fáradt vagyok.-Ásítva dőltem végig a szőnyegen.
-Damon...Ezt meg sem hallottam.-Húzta össze szemöldökét Nora.
-És akkor még a fehérneműs nagymama történetét nem is hallottad...-Ásított barátom a kanapén.
-Lefektettél egy nyugdíjast?-Nevetett.
-Rosszabb.-Legyintettem.
-Na jó,gyerekek én megyek és lefekszem...Majd keltsetek ha ég a ház.Vagy ha Damon megint összeszedett valami nagymamit.-Ez utóbbi megjegyzéséért hálából hozzávágtam egy párnát,lendületből dobta vissza.Pont eltalálta a fájós fülemet.Azt amelyiket Katie olyan erősen megharapta.Egy hárpia az a nő,énmondom..Lance mögött halkan csukódott be a háló ajtaja.
-Hát ketten maradtunk.-Dobta le magát mellém Nora.
-Ketten.
-Mesélj,Damon-fiú,mizujság van veled?
-Egy hét alatt mi történt volna?-Kérdeztem tőle,de meg is bántam,hiszen az alatt a hét alatt is,míg nem találkoztunk egymást követték az idiótábbnál idiótább események.-Hát..végül is,egy nagyanyám korabeli nő meg akart fektetni,plussz egy nőt azért nem dugtam meg mert felbukkant Shanel..ami asszem azt jelenti,hogy szerelmes vagyok.Ja,és hát itt volt Katie,róla meg tudsz.
-Szerelmes vagy?-Röhögött,meg sem próbálva palástolni a mérhetetlen gúnyt kacajában.
-Lehet.
-Fejtsd ki egész pontosan mit érzel,mikor a közeledben van ez a Shanel.
-Hát.Olyan furcsa érzések kavarognak bennem.Egyszerre szeretném letépni róla a ruhát meg rajta is tartani.Mert félek,hogy ha már megkaptam,csak ugyan olyan lesz mint a többi.Persze mit nem adnék érte ha megkaphatnám.Ő egy modell.Nem akar szexelni velem.-Magyaráztam.
-Damon,a szerelem nem csupán a szexről szól.
-Tudom,néha venni kell valami drágának tűnő ékszert is..-Forgattam szemeimet.
-Huszonnégy éves vagy.-Jelentette ki.
-Én is tudom.És?
-Ideje lenne kicsit megkomolyodni,nem?Életed végéig nem dughatod meg az összes utadba kerülő nőt,aki megtetszik.
-Miért nem?
-Damon..Majd rájössz.A szerelem nem lyuk,és a viszonzás nem a tömítésből áll.
-De én szeretném,ha Shanel ilyen módon viszonozná a szerelmemet.
-Akkor viszont,haditervet kell kidolgoznunk!-Jelentette ki eltökélten.Elmosolyodtam.
Hasamhoz szorítottam a szív alakú,giccses párnácskát.Most valahogyan ez is tetszett.Butácska félmosollyal arcomon kémleltem a plafont.
-Virul a fejed mi?-Kérdezte kajánul Skarlát.
-Nem is...-Pirultam bele még inkább.
-Megmondtam vagy nemmondtam meg?
-Jaj ne kezdd..
-De megmondtam?
-Jól van már,megmondtad.Csak fogd be!Szétmegy a fejem tőled..-Morogta Zita.
-Hát aki ennyi whiskeykólát iszik,ne csodálkozzon.-Öltött nyelvet.Ma különösen elemében volt.-Most ünnepelünk.Jaminek pasija van.Úgyhogy hozok pezsgőt..
-NE EMLÍTS NEKEM ALKOHOLT!
-Bocsi.-Vigyorgott.Cseppet sem sajnálta.
-Jaj gyerekek..-Nyújtóztattam ki karjaimat az ágyon.
-Milyen érzés?
-Micsoda?
-Hát,hogy nem vagy szingli.
-Ja.Nem'tom.Végül is ugyanolyan,mint eddig.-Vontam vállat közömbösen,de azért szélesen elmosolyodtam.
-Majd nem lesz ugyanolyan,ha szexeltek.-Vélekedett.
-De én nem akarok Benjivel szexelni!-Ültem fel rémülten.Skarlát és Zita összenevettek.
-Pedig muszáj lesz..-Ingatta fejét Zita.-Ha nem fekszel le vele majd talál magának valami szöszi ribancot,akit kúrhat minden másnap,mikor épp' megkívánja a friss húst.És minden alkalommal a szemedbe mondja majd,hogy egy fapina vagy,egy frigid picsa,és olyan érzés lehet téged kefélni mint egy zacskó mirelitkrumplit...
-Állj már le!Azért,mert Roland úgy bánt veled,mint a szeméttel,nem kell ráhúzni az  összes pasira a vizeslepedőt.
-De én nem..-Holtra váltan hanyatlottam vissza.Eddig olyan szép volt minden.Volt egy barátom,aki édes és aranyos és mindig jókedvre tudja deríteni az embert.Most meg kiderül,hogy szexelnem kellene vele.Szemét világban élünk énmondom..Najó.Igazából én soha sem zárkóztam el a szex-téma elől,nem is kezeltem tabuként.Sokat fantáziálgattam különböző helyes srácokról,intim helyzetekben..De őszintén az,hogy Benjinek adjam magam (hozzáteszem életemben először!),na annak még a gondolata is kész vicc..
-Jaj,mit nem?Túl kell lenni rajta mint a bárányhimlőn.Az első szar.Aztán..lassan jobb lesz.-Legyintett Skarlát.Nem szóltam semmit.Nem akartam kínosan érezni magamat,hiszen Zita helyeslően bólogatott.Hiába..én megrögzött romantikus vagyok..Az első alkalmat szerelmesen,ágyban,párnák között képzelem el.Azt akarom,hogy vigyázzanak rám és szeressenek..és utána megnyugtassanak,hogy csodálatos volt velem és,hogy imádnak.Soha nem fog bekövetkezni,igaz?Keserűen mosolyogtam egyet,és én is egyetértésemet nyílvánítottam ki a témával kapcsolatban.De már akkor eltökéltem,hogy ha törik,ha szakad én nem fekszem le Benjivel!
Kéz a kézben sétáltunk a Millenáris parkban.Mezítláb a fűben,kettesben.Ez is tipikus nyári,délutáni,szerelmes program.Önfeledten mosolyogtam bele a világba,élveztem a bőrömet símogató napsugarakat,azt,hogy halásznadrágban sem fázik a lábam és,hogy néha megállunk csókolózni.A sokadik ilyen alkalommal finoman elhúzódtam tőle.
-Etessük meg a halakat..-Kértem,kislányos hangon.
-Jó.-Mosolygott.-De..még is mivel?
-Hát,mondjuk veszel nekem ott egy vattacukrot!És annak a maradékával..-Nyaltam meg szám szélét.
-Jamie..-Zavartan engedett el,nem nézett rám,helyette a füvet pásztázta.
-Mi a baj?
-Nekem nincsen pénzem.-Motyogta.
Oppá.Az első hivatalos randevúnk és már is sikerült kellemetlen helyzetbe hoznom őt.
-Nem baj,akkor menjünk fel a dombra.Elfáradtam.-Mosolyogtam szelíden,ujjaim az övéi közé fűztem.Próbáltam menteni a menthetőt.
-Tényleg,úgy röstellem de..
-Felejtsd már el!Amúgy sem szeretem a halakat.Maximum ropogósra sütve,krumplival.-Kacsintottam és már rohantam is,fel a dombra.Vidáman,hálásan követett.A harmatos füvön megcsúszott meztelen talpam,de elkapott és ajkait az enyémre tapasztotta.
-Mmm.. 
Egészen jól csókolt.Nem az a hú,amitől megremeg az egész tested és akaratlanul is fellibben a lábad,mint a buta filmekben.Bár az ilyen csókot is csak álmodozásaim során éltem meg..Azt hiszem egyik pasim sem tudott igazán jól csókolni.Benji eddig a legokésabb közülük.Nyelve finoman,egész' jó technikával mozgolódott a számban.Néha kaptam egy puszit az ajkaimra,néha meg csak úgy mosolygott rám.Jó volt.Leheveredtem a fűbe,ő pedig mellémfeküdt.Kémleltem a bárányfelhős eget,olyan furcsa alakzatokat tudtam volna most kiolvasni a felhőkből.Kiskoromban sokat szórakoztam ezzel,de még is csak egy pasival voltam és azokat meg aztán igazán nem szabad ilyen gyerekes dolgokkal fárasztani..
-Nézd,annak a felhőnek olyan alakja van mint egy nyúlnak,akiknek fülpiszkáló szorult a seggébe!-Mutatott fel izgatottan az égre.Elnevettem magam.Bolondos kis Benji..Oldalra sandítottam,arcán a jól ismert fintorok közül ült meg az egyik,ismét csak jóízűt kacagtam rajta.
-Ne nevess ki.-Mondta sértődötten.
-Nem kinevetlek csak...Olyan ..ja jne haragudj,nem úgy..-És ismét feltört belőlem a vihogás.Annyira komolytalan volt ez a srác.Sokkal inkább éreztem a kisöcsémnek.Akivel smárolok.
-De azért még is csak kinevetsz.-Vágott sértődött arcot.Nagy nehezen elfojtottam egy újabb vigyort.
-Abbahagytam.-Emeltem fel kezeimet.
-Tudod,nem gondoltam volna,hogy összejönnél velem.-Bambult el arcomon.-Rohadtul féltem aznap este.
-Látszott.Remegett a térded.-Ajjaj.Lehet,hogy ezt nem kellett volna.Felvonta szemöldökét.
-Hát..jó..
-Bocs.
-Semmi baj.Megszoktam.Én sosem voltam az a nagymenő csajozós tipus..
-Jaj,mert én olyan nagymenő pasizós csaj vagyok,mi?-Nevettem fel gúnyosan.
-Szerintem menő vagy.
-Ja.Baromira.-Forgattam szemeimet.
-Bármelyik pasinak kellenél..
-Ne bókolj.
-Így gondolom.-Vonta meg vállát.
-Aranyos vagy.-Mosolyodtam el.Vállamra hajtotta fejét,mire megpusziltam arcát.Puha kis babaarc.Édes.
-Ugye a városban mész főiskolára?
Elhallgattam.Hogyan mondjam meg neki,hogy egyáltalán az is kérdéses,hogy megyek-e főiskolára?
-Öh..igen..
-Melyikre?-Érdeklődött.
-Miért?
-Csak érdekel..
-Nem válthatnánk témát?
Kezdtem kínosan érezni magamat.
-Jó..Csak tudod..
-Igen?
-Áh,mindegy.
-Nem az,most már mondd.
-Jó.Szóval csak mert..nem lenne szerencsés,ha esetleg kétszáz kilométerre innen folytatnád a tanulmányaidat mert..Szóval lehet,hogy nem ismerjük egymást túl régóta,de én szeretnék veled maradni.Sokáig.Már ha te is szeretnéd.
-A hétvégi bulin biztosan ott lesz,mert Mikeot is meghívták.Tutira elhozza,hogy villoghasson vele.
-Ki nem hagyná..-Morogtam keserűen.
-Namármost.Tudjuk,hogy Mike szinte soha nem foglalkozik Shanellel.A csaj általában csak ott van mellette..
-..ameddig a szintén kopasz és kigyúrt spanjaival megtárgyalják,hogy mennyi pénzük van,milyen kocsit vettek az előző héten és,hogy éppen hány kurvát tartanak egyszerre.
-Pontosan.Ötös.-Bólintott mosolyogva.
-Tanárnő kérem.
-Lássuk a következő pontot.Mit szokott meg tőled Shanel?
-Mit?-Meredtem rá bambán.
-Amikor meglátod.Gondolkozz fiam!-Grimaszolt nevetve,hangja oktatóan csengett.
-Ó.Rámtör a kangörcs?Nem,nem is!Általában odamegyek hozzá,megkérdezem,hogy van és,hogy inna-e valamit.
-Kiváló.Minden egyes alkalommal.-Ízlelgette külön a szavakat.-Mi kötvetkezik ebből?
-Hát,ha szombaton meglátom odamegyek hozzá és megkérdezem inna-e valamit!-Vágtam rá.
-Nem!Meg akarsz bukni?
-Bocsánat.-Vágtam kisfiúsan szende képet.
-Nem fogsz odamenni hozzá.-Suttogta tagoltan.
-Akkor észre sem fog venni.
-De majd gondoskodunk róla,hogy észrevegyen..-Emelte meg fejét,magabiztosan nézett le rám,mint mester a tanítványára.Kitört belőlem a nevetés.
-Shanel engem?Jó vicc!
-Hová lett az önbizalmad,amitől máskor be se férsz az ajtón?-Pirított rám.
-Shanel elszívja az összeset.-Motyogtam.
-Na látod,pont ez az,amit elrontassz.Úgy kezeled ezt a nőt,mint valami természetfeletti csodát.Pedig nem az,sőtt,semmiben nem különbözik a többi csajtól.A hatalmas egóját leszámítva persze..De alapvetően semmiben sem különbözik a szabványtol.Ugyan úgy le lehet venni a lábáról,mint Katiet,Chelt,vagy engem..
-..és ugyan úgy felkelti a figyelmét,ha egy férfit hidegen hagynak a bájai!-Pislogtam rá a felismerésre buta képpel.
A zene üvöltött,Nora karjait nyakam köré fonva tekergett a zene ritmusára.Nem túl kihívóan,tekintve a köztünk szorosan meghúzott határvonalat,de annyira épp' magabiztosan,hogy felvázolja a külvilág számára az összetartozásunkat.
-Látod valahol?-Beszéltem közvetlenül fülébe,túlüvöltve a zenét.
-Nem.Ezek szerint te sem.
-Én sem.
-Türelem.Én élvezem a zenét,te nem?-Nevetett aprót.
-Kicsit ideges vagyok.
-Ne legyél.Figyelj,mindent megbeszéltünk előre.Ha imprózni kell akkor is ismerjük már egymást annyira,hogy tudjunk reagálni a másik szavaira.
-Igazad van.-Fújtam ki a levegőt.Tovább figyeltem a hömpölygő,bulizó tömeget,közben egyik karomat Nora derekán tartottam.Kész áldás ez a csaj,de komolyan.Annyiszor húzott már ki a szarból..mint amennyiszer én őt.Elmosolyodtam.Régi barátság volt a miénk,majdnem olyan régi,mint Lanceszel.Azért annyira nem.Lance meg én már kisiskolás korunk óta együtt lógunk,ez olyan elválaszthatatlanság-dolog.Nora meg a gimiben csapódott hozzánk,először Lance barátnőjeként.Aztán a kapcsolatuk inkább kezdett hasonlítani egy bűntársi viszonyra..Hát igen,rengeteg balhénk volt a gimiben.Végül is szakítottak,de a kapcsolatuk az első hónapot leszámítva másból sem állt,mint közös bandázásból és megszokássá vált szexből.Így nem volt kínos utána haverokként kezelniük egymást.Most meg..hát most meg körülbelül minden hétvégén összejövünk.Persze én Lancenék lakom,ez részlet kérdése..
-Nézz hátra,de nagyon óvatosan..-Sziszegte.Ereimben meghűlt a vér.Lassan,írtó lassan pördültem meg a tengelyem körül.Valóban,a klub ajtaja felől már jött a megszokott VIP csoport.Mike oldalán Shanel feszített,fejét felszegve,vállait hátrahúzva,szexisen lépkedett.Tudta,hogyan érje el,hogy minden szempár rá szegeződjön.Köztük az enyém is.
-Ne bámuld túl feltűnően,ne feledd,most a barátnőddel vagy.-Fogta meg karomat Nora.
-Igen,tudom..De piszkosul nehéz.Figyeled,azt a miniszoknyát?
-Akarod mondani azt az övet?Látom,de különösebben nem izgat fel a látványa..-Ásított színpadiasan.-Gyere,menjünk oda a bárpulthoz.
Odavezetett,a tömeggel szemben támaszkodott le,én is így tettem.Beszélgetni kezdtünk.Mindenféléről,átlagos dolgokról,de közben szemeink sarkából végig a társaságot figyeltük.Letelepedtek a szokásos,előre lefoglalt asztaluknál.
-Mikor?
-Most.-Határozott.-Csak hagyd,hogy én beszéljek először.
-Oké.
Megragadta a kezem.Csak lestem.Csípőjét csábosan ringatta,a zene ütemére lépett.Sokan megbámulták,rám meg irigykedve néztek.Pedig ha tudnák..Lassan odaértünk Shanelék asztalához.A gyönyörűség pont háttal ült nekem,a pasija ellenben egyenesen a szemembe nézett.Próbáltam kifejezéstelen arcot vágni.
-Jé,csak nem Nora?-Állt fel egy pillanatra Mike.Persze,Norát melyik férfi ne ismerné fel?Bezzeg engem..-És Damon.-Hoppá.-Leültök?
Hirtelenjében az egész asztal minket kezdett figyelni.Nora arcán hatalmas mosoly terült szét,magabiztosan bújt hozzám.
-Persze,szívesen.-Bólintott kedvesen.A három lánnyal lepuszizott.Figyeltem,amint Shanel arcához ér az arca.Az a szemkontaktus,mely kettejük között létrejött..hát öregem mindent visz.Tudjátok milyen érzés az,mikor két nő harcol értetek az agy síkjain,csak szimplán mentálisan?Na persze egy leszbiiszapbírkozással nem érhet fel,de attól még csodás..
-Összejöttetek?-Kérdezte lassan Shanel,tagoltan,mintha ő látná rosszul.A füstöt az arcomba fújta.Hesegető mozdulatot tettem,mint akit idegesít,ezt Nora cinkos kacsintással jutalmazta.
-Igen.
-Mikor?
-Hát,már rég óta tetszett Nora.Esküszöm nála jobb nőt még nem is láttam a földkerekségen..-Nyomatékot adva szavaimnak szájoncsókoltam Norát.A lány egy pillanatra sem jött zavarba.Gépiesen csókolóztunk,de ez senkinek nem tűnhetett fel.Profik vagyunk,bébi.
-Ó,mint egy gerlepár.-Jegyezte meg Mike.-Damon,hallod öcsém,ez jó csaj a javából.Mi lenne ha összehoznánk a tyúkokat egy közös kotkodácsolásra?-Nagyot kortyolt a söréből.
-De.Megbeszélhetjük,az zsír lenne.
Shanel unottan szívott ismét a cigarettájába,Nora hatalmasat rúgott a bokámba.Felnevettem.
-Mi olyan vicces?-Fordult felém Shanel,hangjában némi sértődöttség csendült,durca és..féltékenység?Még szélesebben mosolyogtam.
-Semmi...
-Na kivele,Damon.Hagy nevessek én is.-Kész.Szemembe nézett,olyan mélyen,mintha már nyelvével haladna lefelé kéjtől túlfűtött testemen.Szexisen csücsörített ajkaival.Gyerünk,Damon,koncentrálj,koncentrálj..
-Damon,hallod ezt?A MI számunk!-Ragadta meg karom Nora.Megkönnyebülten fújtam ki a levegőt.Két nő között őrlődve nem könnyű az élet:)
-Táncolunk?-Fordultam felé most már teljes felsőtestemmel,kezem kinyújtottam és ő megfogta.
-Menjünk kicsim.-Mosolyodott el.-Ha megbocsájtotok..-Nézett a társaság tagjaira.
-Visszajöttök még?-Címezte neki az egyik srác,láthatólag fel sem tűnt neki,hogy a pasijával van.Az én volnék.Várjunk csak..nem is vagyok a pasija.Mindegy.A parkett felé indultunk.Igazából persze nem is ismertem ezt a számot..
-Húh,köszönöm..-Öleltem át,lassan ringatózni kezdtünk a ritmusra.
-Igazán nincsen mit.-Mosolygott.-És ha most rám hallgatsz,akkor nagyon lassan megfordulunk,úgy,hogy te láss rá az asztalukra.-Így tettünk.Írtó lassan,feltünésmentesen táncoltuk körbe tengelyünket és a látvány,a látvány,melyet Shanel szúrós szemei okoztak,felejthetetlen volt.
Vidáman haraptam bele a tálból kivett fánkba.Már nem érdekeltek a pocakomra rakódó párnácskák, nem érdekelt,hogy van egy-két pattanás az arcomon.Jól esett rámosolyogni a tükörképemre a szobába menet.Alig másfél hete vagyunk csupán együtt,de csodát művelt velem...Csodát!Helló,Új Jamie!Befelé indultam az előszobában,lerúgtam a cipőmet.A nappaliban szokás szerint Bori néni ült a televízió előtt.
-Nahát,de kivirult valaki!-Nézett rám félszemmel,de közben egy pillanatra sem szakította volna le tekintetét a képernyőről.
-Igen..-Ismertem el.
-Csak nem udvarlód van?
-Hát,mondhatjuk így is.
-Körüldongnak mostanában a fiúk..-Mondta komoly képpel.Szemüvege hatalmasra nagyította amúgy sem csekély méretekkel megáldott szemeit.
-Ugyan már..-Legyintettem.-Benjin kívül nincsen senki,akinek tetszenék.-Feleltem,igyekeztem leplezni az enyhe keserűséget hangomban.
-Pedig tegnap,mikor valamelyik barátnődnél voltál itt volt valami bogaras kölyök..Olyan furán állt neki a feje..-Orrát furcsán összehúzta,mintha utánozni akarná.-Folyton pofákat vágott,miközben beszélt.Én mondom,ez a tiszteletlenség ne..
Akkor esett le.Ijedten kaptam a számhoz.Benji..
-..Örülök,hogy azért válogatós lány vagy és nem állsz össze ilyen félnótásokkal!Mit is mondtál,hogy hívják a kis barátodat?
-Mindegy,Bori néni.Nekem mennem kell tanulni...
-Tanulni,nyáron?
-Igen,az sosem árthat..-Szabadkoztam,s már indultam is az ajtó irányába.
-Várj csak egy percet!Leveled jött..
-Nekem?-Torpantam meg.
-Igen,nézd csak meg,az íróasztalodra tettem.Jóapád küldte.-Nézett ki szemüvege mögül nagykomolyan.
-Ó.-Csalódottan kullogtam át a szobámba.Szuper,ennél jobb nem is lehetne ez a nap..Bori néni lefikázza a pasimat,és még a rég nem látott őseimtől is megkapom,hogy mekkora rakás szerencsétlenség vagyok.Valóban.Az asztalomon messziről virított a nagy méretű boríték..A távolsági posta..Beletörődve,fásultan téptem le a borítékot.Szétráztam a papírt.Összeszorítottam a szemhéjamat.Gyerünk Jamie..Légy erős!
Kedves Jamie!
Anyád és én szomorúan értesültünk a borzalmas tanulmányi eredményeidről.Bár soha nem voltál egy ambíciózus,motivált lány,azért ennél többet vártunk tőled!Nagyot csalódtunk benned,édes lányom!Most még is mit szeretnél kezdeni az életeddel?Vannak terveid?Nos ebben reménykedhetem csupán,de téged ismerve,nem hiszem..És még csak nyelvvizsgád sincs!Szégyen..az én lányom...Ne haragudj,hogy ezt mondom,de legszívesebben letagadnálak.Anyádat nagyon érzékenyen érintette az egész,napokig csak zokogott miattad.Miért,miért,miért?Ezt kérdeztük magunktól...Hogyan lehet két ennyire különböző lányunk?Nézd meg Diamondot..
Na jó,ezt most hagyjuk,de ne hidd,hogy ennyivel vége..Még is,azt hiszed,hogy Bori néni életed végéig istápol majd téged?Itt az ideje végre,hogy egy kis felelősséget tanulj!Remélem óvatosan bontottad fel a levelet,ugyan is mellékeltem kettő darab repülőjegyet,egyenesen New Yorkba.A hónap végéig érvényesek.Lesz időd összepakolni,felkészülni lelkiekben..Ugyanis nem,NEM nyaralni jössz.Anyád és én közös megegyezéssel úgy döntöttünk,alkalmazunk téged a játékboltban,mint eladót.Dolgozni fogsz,fizetést kapsz és közben gyakorlod az angol nyelvet.Nyár végére le kell vizsgáznod!Kérlek hívd fel a titkárnőmet a kis kártyán mellékelt telefonszámon,hogy értesítsen a géped érkezésének időpontjáról.
U.i.:Azt hozol magaddal,akit akarsz,mivel nem akarjuk,hogy nagyon egyedül érezd magad.Anyád és én nem sokat tartózkodunk otthon.
Szeretettel ölelnek:Szerető Szüleid.
Reszkető kezekkel,megdöbbenve tettem le a levelet.Leblokkoltam.Nem is tudtam hová kapjak..Aztán a borítékért nyúltam,belőle már kikandikáltak a repjegyek szélei..Meglengettem orrom előtt,és valóban,igazinak tűntek.Hatalmas gombóc kezdett növekedni a torkomban.
-Mit írtak?-Lökte be az ajtót érdeklődve Bori néni.
-Hogy a nyarat töltsem New Yorkban.-Suttogtam.
-De hiszen ez csodálatos!Segítsek összepakolni?
-Nem,Bori néni..Most csak..szeretnék gondolkodni...
-De ugye nem akarsz elszalasztani egy ilyen lehetőséget?
-Nem tudom..fogalmam sincs.-Éreztem,amint az első könnycseppek legördülnek arcomon,egyenesen a színes szőnyegbe isszák magukat.
Törökülésben gubbasztottam a dombom tetején.Igen,az én dombom.Mindenkinek van ilyen elmélkedős helye.Nekem ez az.A lemenő nap fénye rózsaszínűre festette a házak felett a horizontot,bár most cseppet sem hatott meg a látványa.Kezemben még mindig a levelet szorongattam.Ezerszer elolvastam már.A szavakat szinte már az agyamból olvastam ki sokadszorra..New York..A város,amely sosem alszik.A forgatag,a nyüzsgés,a menő butikok..Ugyan melyik korombeli lány ne kapaszkodna tíz körömmel abba a két jegybe?Két jegy.Egy az enyém..és a másik?Egy pillanatra elnevettem magam..Mi lenne ha Bori nénit vinném?A probléma meg lenne oldva.Az első gondolatom Skarlát volt,természetesen.Az a boszorka évek óta kitart mellettem,jóban,rosszban,szegénységben,másnaposságban...és mindig olyan álmodozva mesélt más országokról!Mennyire örülne neki,ha felajánlanám neki a repjegyet..A nyakamba ugrana visítva és elkezdené sorolni mennyire,mennyire jól fogjuk érezni magunkat,csak mi ketten csajok.Mennyit fogunk bulizni,és milyen jó pasik lesznek ott..Benji.Szegény,kis Benji.Milyen arcot vágna,ha közölném vele,hogy a nyárra New Yorkba utazom?Három hónap..nem bírná ki a kapcsolatunk.Hiszen csak most kezdődött.Meglepődtem magamon,ugyanis cseppet sem fájt ez a gondolat.Ha Skarlátot itthonhagynám,a másik felemet hagynám itt!Olyan üres lenne nélküle minden..És magányos is lennék..Nem tudom.Nem tudom..Könyörgöm,valaki döntsön már helyettem!Lassan fújdogálni kezdett a szél,az első csillagok feljöttek az égre.Hónap végéig nincs már sok idő..Döntenem kell.Pedig én sosem voltam a nagy döntések embere.Nem,nem örököltem ezt a tulajdonságot apától és anyától,akik ellenben mindig kockáztattak és lám,mire vitték?És én mire vittem..?Semmire.Tizennyolc éves vagyok és még semmit sem tettem le az asztalra.Ezen változtatnom kell.Bármiféleképpen,de változtatnom kell.Mert ez így nem állapot..
Felálltam,zsebrevágtam a levelet.Elszántan meredtem a tömbházak irányába.A hely,ahol felnőttem.Mennyi fájdalmasan szép emlék köt ide..Hiányozni fog.Minden..Az illatok,a szokások,a szomszédok..Bori néni.Sőtt,még az a morgós wcszerelő bácsi is.De mennem kell,nincs más lehetőség..Semmi kedvem nekem is toalettszakértőként végezni..Lassan,nagyon lassan indultam el lefelé a lejtőn.Valami furcsán puhát éreztem a talpam alatt.Felemeltem a bal cipőmet..
-Basszus!-Undordova fogtam be az orromat,hatalmas kutyaszar éktelenkedett a cipőm talpán.Elvigyorodtam.-Sebaj.Szerencsét hoz.
Fejemben a kész tervvel indultam haza.Mit indultam..futottam.Rohantam lélekszakadva,versenytfutva a gondolataimmal,mielőtt meggondolhatnám magamat.Mert bár még ki sem mondtam a döntés már megszületett a szívem mélyén..Lehet,hogy még is csak képes vagyok jó döntéseket hozni?Majd kiderül..Zihálva értem be a kapuba,az ajtó nyitva állt.Jó jelként értelmeztem,de egyből meg is bántam,amikor elbotlottam a slagban.
-Ejj,Jamie,nézz már a lábad elé!-Bori néni slaggal a kezében bukkant elő az egyik rodendronbokor mögül.
-Bocsánat..
-Hová rohansz?
-Telefonálnom kell!-Kiáltottam már a házból.
Valóban.Gyorsan ledobtam a cipőimet,még sem akartam kutyapiszkos talpakkal végigtrappolni a házon.Szobámba beérve levegőért kapkodva rogytam le az ágyra,kezembe kaptam a mobilomat,tárcsáztam az évek óta fejemben élő számot.Kicsengett.
-Igen?
-Skarlát,beszélni szeretnék veled.Át tudnál jönni?
Záróra. Bár a zene még rúgta az utolsó ütemeket, de indulni készültem.
-Nora..-Érintettem meg finoman a vállát, mire felém fordult.
-Te nem Shanellel vagy?-Nézett rám csodálkozva.
-Nem. Még mindig nem jött oda. Nem értem.
-Figyelj, most van záróra. Menj ki a klub elé. De jól látható helyen állj meg. 
-Semmi értelme..
-Legalább próbáld meg! Így kárba vész az egész esti szervezkedésünk!
-Jó.-Sóhajtottam lemondóan.
Nem hittem volna, hogy a világtörténelemben el jön az a drámai pillanat, mikor Damon feladja. Hát most megtörtént. Csak és kizárólag Nora kedvéért, az ő tiszteletének jeléül vonultam el borzasztó nagy feltűnőséggel az asztaluk mellett és álltam meg a hajnali csípős hidegben a helyiség előtt. Lazán a korlátnak dőltem, a zene már elcsendesült, az emberek kifelé szállingóztak. Előkaptam a mobilom, úgy téve, mintha SMS-t írnék. De valójában csak nyomkodtam a gombokat találomra, lopva felpillantottam néha a kijelző mögül. Ott voltak. Mindannyian, az elitalakulat. Shanel középen, Mike kezei között. Csókolóztak. Undorodva fordítottam el a fejemet, mire erőt vettem magamon, hogy újra felnézzek, már eltűntek a tömeggel együtt.
-Hé.-Fogta meg karomat finoman a kedves hang tulajdonosa.
-Szia.-Mosolyogtam rá.
-Elment?
-El hát. Mikekal. Meg a többi seggfejjel. Majd jól partyba vágják az éjjel..Szimulál pár orgazmust..Pedig velem igazi is lehetne neki, de mindegy. Ebben a tetves világban már csak a pénz meg a látszat a fontos.
-Menjünk haza.-Ölelte át vállamat.
-Lehet, hogy megdugom a bögyös kis vöröst, aki annyira nézett engem végig.-Bámultam az eléggé formás nőstény után.
-Nem dugsz te meg senkit ma. Szépen hazajössz, csinálok neked egy teát, aztán lefekszel szépen aludni.
-Igen, anya.-Mosolyodtam el fáradtan, olyan, de olyan hálás voltam neki, hogy azt képtelen lettem volna szavakba önteni. Meg igazából az egóm sem engedte volna meg.
Az egész olyan volt, mint egy rossz romantikusnyálas filmben. Takaróba csavarva, kezemben gőzölgő teával gubbasztottam a kanapén, ő meg velem szemben az odahúzott fotelben törökülésben. Lezuhanyozva, kontyba fogott hajjal, otthonosan, kényelmesen, de még is csinosan. Tisztára ultaszuper csaj, meg a lúzer pasija felállás. De én nem vagyok a pasija. És hé..lúzer sem vagyok, miért lennék? Csak azért, mert egy plasztikbomba nem teszi szét nekem a pedikűrözött patáit?
-Köszi.-Motyogtam.
-Igazán nincs mit.
-Tudod az a legrosszabb, hogy tetszem ám neki!-Fakadtam ki hirtelen. Kezemben vészesen megremegett a pohár tea.
-Damon..-Szemei szomorúan, együtt érzően csillogtak.
-Láttam a szemén, láttam a mögött a kicseszett nagy üresség mögött, érted? Sütött róla.. És ahogyan ránk nézett..!
-Igen, tetszel neki!-Kiabálta, ijedten hőköltem hátra.-Tetszel neki! ÉS?! Változtat az bármin is? Mert szerintem rohadtul nem! Egy üresfejű liba..értsd meg. Hiába tetszel neki, ő nem fogja kockára tenni a pénzes pasiját, az imázsát, a csillogását..
-Kibaszás.-Összegeztem.
-Az.
Hallgattunk. Mit is lehetett volna mondani erre..? Nem akkora tragédia. Talán csak én fújom így fel. A kérdés, csak az, hogy miért. És végül ő mondta ki helyettem.
-Miért?
-Fogalmam sincs.-Mondtam őszintén.
-Szerelmes vagy?
-Ne röhögtess..-Nevettem. És valóban. A szerelem, ha létezik egyáltalán..nem hinném, hogy ilyen. Csupa farok és tesztoszteron. Ez volna a szerelem?
-Akkor..?
-Talán csak azért, mert nem kaphatom meg.
-Ennyi? Ezért kell így kiborulni, meg minden mozdíthatót feldönteni érte?-Látszott rajta, hogy ideges. Erősen markolta meg a szét karfáját.
-Hát..végül is ja.-Feleltem foghegyről.
-Te nem vagy normális.-Suttogta maga elé. -DAMON TE NEM VAGY KOMPLETT!
-Hé hé higgadtság van!
-Nincsen! Ez botrány..-Felpattant, úgy dőlt előre kissé, mintha le akarná harapni a fejemet.-Az isten szerelmére huszon..
-..Tudom, huszonnégy múltam, és komolyodjak meg, ez nem életmód, ez nem felelősség, semmi felnőttség! Értettem őrmester! És Lance? Egyidősek vagyunk és ugyan ezt csinálja mint én. Bár neki legalább normális állása van.
-Beszéltél te egyáltalán mostanában vele..?-Remegett meg kissé.
-Hát..sokat nem. Vagy ő rohant, vagy én. - Ismertem el.
-Jó. Mert én igen. És ő szeretne egy normális, kiegyensúlyozott kapcsolatot..Mint minden normális ember.
-Akkor én nem vagyok normális.-Mosolyogtam fáradtan.
-Dehogynem.-Enyhült meg.-Csak félsz..-Már ő is mosolygott.-De ez el fog múlni, amint megleled a társad márpedig meg fogod, ha akarod ha nem.
-Nem akarom.
-Akkor is így lesz.
-Bocs, hogy felidegeltelek..De Nora..mondd  csak, miért is lettél te ideges?-Néztem rá bután. Ez olyan aranyos, mindig bejön.
-Azért basszus, mert egy egész estémet áldoztam fel azért, hogy te nyugodtan töcskölhess..
-Ja..Miért, mit hittél?-Vigyorogtam.
-Hinni? Hát merek én már hinni melletted?!-Nézett rám szemrehányóan, de azért még is csak ott bujkált szája sarkában a kis mosoly.-Nem. Csupán remélni mertem, hogy Shanel mellett esetlegesen megmaradnál.
-Menjünk aludni.-Ásítottam. -Sok volt ez mára. Túl sok.
Tizennégy órát aludtam, még is fáradtan estem be. Délutáni műszak. Hurrá. Annyi jó az egészben, hogy délután nem a szemüveges, pirulós titkárnő van, hanem a kontaktlencsés, szolárbőrű Nicole. És ahogyan tipeg a tűsarkain és a szoknya vágásán keresztül kivillannak azok a formás lábak..Hmm.
-Szia Nicol, hűha, új cucc?-Ragasztottam pillantásomat a melleire.
-Nem, csak a melltartóm új.
-Igen, azt észrevettem..-Bólintottam mosolyogva.
-Te mindig észreveszed..-Kacsintott.-Egyébként tudtad, hogy a főnök másik lánya ide fog jönni dolgozni?
-Diamond?-Csillant fel a szemem.
-Nem, nem..a másik. Aki Magyarországon él. De biztos az is valami elkényeztetett liba, aki jó dolgában azt se tudja mit csináljon a ráncfelvarrásos seggével.-Forgatta szemeit.
-Ja, a tanulmányi eredményei meg olyan trágyák, hogy apuci még a vaskos pénztárcájával sem tudta meggyőzni a dirit, hogy ne húzza meg..
-Ja.
Gonoszul összenevettünk. Igazából nem vagyok ez a típus..Ugyan miért alkotnék véleményt egy olyan lányról, akit nem is ismerek..? Ez a nők szokása. Pláne a Nicole-féle nők szokása..Hiába is, ezek a csajok olyan kegyetlenek tudnak lenni egymással..Már sajnálom az új csajt, pedig még ide sem jött. Minden esetre most bevágódtam Nicolenál és ez jó. Úgyhogy bátran csúsztattam le kezemet a fenekére, ő pedig dorombolva simult bele a tenyerembe.
-Hé, az alagsori raktárfolyosón most nincs senki.-Suttogta fülembe.
-Mit keresünk még itt?
Mély levegőt vettem, Skarlát olyan nyugtalanul fészkelődött velem szemben mintha legalábbis hangya csipkedné a fenekét. 
-Mondd már, ne húzd az idegeimet.-Csattant fel.
-Jó..Nem olyan könnyű ez, mint hiszed. Igazából még én is alig fogtam fel..-Törökülésben csücsültem, megragadtam a bokáimat, hintázni kezdtem. Elég idióta látványt nyújthatott..
-Lefeküdtél Benjivel?
-Nem..Semmi ilyesmi.
-Hát akkor..? Akkor meg mással feküdté le!-Szaladt fülig a szája.
-Az sem. És egyenlőre nem is tervezem, hogy bárkivel lefeküdjek..
-Akkor meg mi a fene az?
-Skarlát..nekem muszáj elmennem.-Néztem végre rá.
-Mi? Hová?
-New Yorkba.-Hajtottam le a fejem.
-Vigyél magaddal.-Vágta rá.
Enyhén ledöbbentem. Végül is a beszélgetés nehezén túlestünk ezzel na de még is..
-Ez most komoly?
-Halálosan.-Bólintott, és valóban halál komoly képet vágott. Na persze Skarlátnál az ilyesmit soha sem lehet tudni.
-Figyelj, nekem egész nyáron kinn kell maradnom, úgyhogy nem kérhetem, hogy te is tedd ezt..elvégre itt van minden, a barátaink stb. stb..Csak tudod, az érettségit elcsesztem..Baromira..-Legszívesebben elbőgtem volna magam. -És sehová sem vettek fel..Úgyhogy kénytelen vagyok kimenni.
-De hiszen én is..-Nevetett fel.
-De hát nem is mondtad..-Döbbentem le.
-Jaj, Jam..Szeretem, hogy ilyen kis naiv vagy. Szerinted még is miért nem beszéltem egyikőtöknek se a további terveimről..? Még neked sem?-Mosolya keserű fintorba torzult, átöleltem.
-Miért nem mondtad el..?
-Nem tudom..De anyámék ki vannak bukva. Abban reménykedtek, hogy elhúzok valami koleszba, ami minimum kétszáz kilométerre van innen és évi kettőnél nem is látnak többet.
-Akkor hát..-Mosolyodtam el.
-Irány New York!-Vigyorgott ő is, szemei megcsillantak.
-Az bizony..
-Csak tudnám honnan lesz pénzem jegyre, szállásra..
-Ne aggódj. A szüleim két jegyet küldtek és a villában fogunk lakni.
-Komolyan?-Ugrott fel.
-Skarlát óvatosan, ez az ágy nem rugózik olyan jól..-Intettem le.
-Ez az egész olyan, mint egy álom..Három hónap New Yorkban! New Yorkban Jamie! A divat, az éjszakai élet, meg a ..mittudoménmi fővárosában..
-Higgadj már le. Van még egy probléma, amivel nem számoltál..-Ráncoltam homlokom, aggódva meredtem magam elé. Skarlátban lassan tudatosul, hogy mi is az bizonyos dolog, az a probléma...Azt a problémát történetesen Benjinek hívják.
-Benji..-Suttogta elhűlve.
-Igen.-Sóhajtottam.
-Hát igazán egyszerű.-Szaladt végig újra a mosoly a száján.
-A fenét..nem akarom megbántani.
-Akkor ne szólj neki.
-Tessék..?-Hajoltam előre, talán rosszul hallottam.
-Mondom...-Ismételte mosolyogva.-Akkor ne szólj neki!
-Mi az, hogy ne szóljak?
-Jaj ugyan, Jamie. Nem vagytok együtt túl régóta. Használd még ki az utolsó napokat, érezd jól magad vele, smároljatok, sétáljatok kézen fogva, meg a többi nyálas-szerelmes dolog. -Forgatta szemeit.
-De Benji szeret engem.-Suttogtam.
-Na persze..-Röhögött, mint valami jó viccen.
-Skarlát.-Ragadtam meg karját, szemeibe néztem.-Komolyan mondtam!
Reméltem, hogy ezzel bárminemű hatást gyakoroltam barátnőmre, de tévednem kellett.
-Akkor meg pláne! Kíméld meg..minek fájdítanád a szívét..? Minek néznéd végig, ahogyan szenved? Talán még sikerülne is lebeszélnie téged, arról, hogy elmenj. Már pedig nekem..Vagy is neked, azt akartam mondani, hogy neked! Szóval neked ez a legjobb..
Ciccegve terültem végig az ágyon. Hát persze..Skarlát már annyira beleélte magát, hogy fel sem tűnik neki, milyen áron választottam őt magam mellé..Lehet, hogy nem vagyok szerelmes Benjibe, de akkor is..Vele olyan dolgokat tapasztaltam meg, amiket másokkal még nem..És igazán jól érezzük magunkat együtt. Ez nem elég..?
Hatalmas gombóccal a torkomban lépkedtem, egyre nehezebb és nehezebb lett a szívem, amint közeledtem a megbeszélt találkahelyhez. Még mindig nem döntöttem el, mit fogok mondani, hogyan tovább...
-Szia.-Ölelt át egy pillanatra, majd eltartott magától, mosolyogva nézett végig rajtam.-Nagyon csinos vagyok.
-Köszönöm..-Mosolyogtam vissza. Most. Gyerünk, Jamie, most.
-Valami baj van..?
-Nincs..Miért?-Á, semmi. Csak annyi, hogy pár napon belül lelépek New Yorkba. Két jegyet kaptam, de inkább Skarlátot viszem magammal.
-Szomorúak a szemeid..
-Lehet, hogy csak keveset alszom..-Legyintettem.
-Akkor majd én felvidítalak.
-Jó, az rám fog férni..-Erőltettem fáradt mosolyt arcomra.
-És most pénzem is van, úgyhogy gyere, veszek neked vattacukrot.
Kezemet kezébe csúsztattam, elindultunk a liget felé. Sütött a nap és csiripeltek a madarak, bár legszívesebben az összes kis szemétládát lelövöldöztem volna. Nem, nem voltam boldog! Benji olyan mit sem sejtő, jóindulatú fazon, nem érdemli meg, hogy átverjem. Na és azt megérdemelné, hogy elcsesszem a délutánját? Megvan. A végén fogom elmondani neki, a búcsúzásnál. És most vattacukrot is vett nekem..
-Olyan rózsaszínűt kérek!-Mutattam nagy lelkesen a zacskóba préselt édességre.
-De nem pálcikásat veszünk? Az sokkal jobb..-Nézett rám megrökönyödött fintorral, mire elnevettem magam. Rögtön arcomra fagyott a mosoly, mikor eszembe jutott a hátralévő kevéske idő..Tik-tak-tik-tak..
-Jó..-Mondtam elhaló hangon.-Vegyünk pálcikásat.
Elvigyorodott, majd odasétált a standhoz. Láttam, ahogy mosolyogva beszél, olyan kedvesen..Mindig, mindenkivel ilyen és én ezt annyira értékelem benne. Egyszer sem láttam még rossz kedvűnek őt, és ki vagyok én, hogy bánatossá tegyek egy ilyen embert? Akkor már tudtam, hogy nem fogom elmondani neki. Egy önző dög vagyok, de nem lennék képes végignézni..
-Itt van..-Nyújtotta felém az egyiket.
-Köszönöm..
Apró puszit leheltem a szájára, de amint az sejthető volt, hamar csókká formálódott. Képtelen voltam átadni magamat, elszorult a torkom minden másodpercben mikor emlékeztettem magam..
-Mi a baj?-Tolt el magától gyöngéden.
-Semmi...-Fordítottam el fejemet.
-Nem itt jársz.
-Hát nem..-Motyogtam magam elé üveges tekintettel.
-Akkor hol?-Mosolygott kedvesen.
-New Yorkban.-Keserűen elmosolyodtam.
-New York..hmm, ha egyszer lesz pénzem elviszlek oda. Mondjuk mehetnénk oda nászútra vagy ilyesmik...-És csak beszélt beszélt és beszélt tovább..Csipogott New Yorkról, a csodáiról, és, hogy mennyire szívesen elvinne oda. Ha tudná, hogy nem is olyan elérhetetlen álom ez. Sajnos nem vele.
Lábainkat az asztalon pihentettük, kezünkben ott virított a szokásos doboz sör.
-Hajrá Chelsea. -Emelte meg sörét fáradtan Lance.
-Na, Chel-t ne is említsd nekem.-Sötétült el arcom.
-Én most nem a volt nődre gondoltam, öreg..-Böfögött hatalmasat.
-Akkor se.
-Én nem tudom mit balfaszkodsz itt, rég együtt lehetnél valakivel, ha nem csorgatnád a nyálad egyfolytában Shanel után. Hallottam róla, hogy Noraval mit ügyködtetek a hétvégén.
-Lám, milyen gyorsan terjednek a hírek.-Hümmögtem, s egy kortyra kiürítettem a maradék folyékony állagú kenyeret. 
-Ez annyira..éretlen és kamaszos, már ne haragudj.
-Nem haragszom. De tőlem igazán megszokhattad volna.-Vigyorodtam el.-Mellesleg nem hiányzik nekem a tartós kapcsolat..Az a hozzád hasonló, komoly embereknek való.-Bámultam rá.
-Honnan tudod..? Ne is haragudj, de te egy komplett idióta vagy, Damon! Próbáltad te egyáltalán..? Bárkivel is, voltak komolyabb szándékaid a szexnél?
-Ööö..Igen. Nicolelal a minap.
-Ó, igazán? És mi volt az?
-Két szex..-Röhögtem, Lance nem nevetett velem. Dühösen fújt egyet maga elé, aztán szemeit ismét a képernyőre tapasztotta. 
Gondolkodni kezdtem. Már amennyire egy férfi képes fél rekesz sör után, meccs nézés közben gondolkodni. Komoly, tartós, szerelmes..Hm, hm.. Lássuk. Volt az a lány, még a gimiben, hogy is hívták? Mandy. Igen, Mandy volt, fekete haj, zöld szemek és szopós száj. Most csak ennyi jut eszembe róla..Azt hiszem akkor még sem lehetett annyira komoly..
Hirtelen beütött a ménkű..
-Lance. -Ragadtam meg a kezét, magam elé meredtem, hangom egészen elvékonyodott, akár egy sípoló gumikacsáé.
-He?
-Emlékszel Ariellere? 
-Akinek a testvére volt?
-Arra...
-Azt sosem fogom elfelejteni.-Vigyorodott el kajánul. Hát én sem.
Cikis élmények N.2.
Ikrek, időpont és helyszín nem teljesen tiszta.
Iszonyú jó bulinak indult ez is, csak úgy, mint a többi. Volt benne valami extra..Ez úttal nem a party színhelyén kívántam éjszakai fekvőtárs után nézni. Oldalamon egy igen csinos hölgyikével érkeztem a tett színhelyére. Derékig érő vörös haj, vadítóan barna, tüzes szemek és szép idomok. A mellei..azok aztán tényleg mellek voltak, merthogy négy is volt ám belőlük. Neem, nem valami mutálódott földönkívülit szedtem össze, annál én sokkal okosabb vagyok :) Egy ikerpár. Mindenből kettő! (Azaz a mellekből négy..) Képzeljétek csak el..Két jó segg, két bársonyos punci..Csakhogy két teljesen különböző személyiséggel párosul. Ó, ha mindketten olyanok lettek volna, mint az én Ariellem..Mit ne mondjak szép kis gruppenpartykat tolhattunk volna.  Szóval. 
Valahol a buli közepe tájt, erősen alkoholmámoros állapotban.
-Nem láttátok Ariellet?-Vágódtam le a kanapéra Nora mellé, aki fejét valami barna ipse vállán pihentette. 
-Asszem felment az emeletre..Ha jól láttam.-Magyarázta a srác, szemei szinte keresztbe álltak az elfogyasztott alkoholmennyiségtől.
-Aha, köszi.
-Utána mész?-Vigyorgott rám Nora.
-Persze..majd minnyá.. csak..még kell egy kicsit ülnöm, hogy képes legyek felállni. -Fogtam a fejemet.
-Hehee..-Röhögött idiótán, hangja olyan mámoros volt, akár..akár az enyém:D-Damon rééészeg..
-Nem részeg.-Emeltem fel az ujjam nagy komolyan. Felálltam. Egyből meg is bántam.-Gyerekek..szédül a fejem.
Hangos nevetésben törtek ki, végül egymás szájában kötöttek ki. Szemeimet forgatva indultam meg felfelé. Rengeteg kép kiesett, szinte fel sem fogtam hol vagyok. Egymás után nyitottam be az emeleti ajtókon, párocskák, kik az ágyakon henteregtek, mindenféle nem és nyelv keveredése..Brr. Az egyik szoba üres volt. Legalábbis azt hittem, hogy az.
-Hahó?
Semmi felelet. Feloltottam a villanyt. Az ágyon elterülő vörös zuhatag azonnal megdobbantotta a szívemet. Furcsa mód nem csak odalenn mozdult meg valami. Félszeg mosollyal az ágyhoz sétáltam, mert feltehetőleg az ágy volt az, amelyen Arielle feküdt. Az ajtó csapódott mögöttem ,de arra sem ébredt fel. Megszimatoltam. Erősen vodka illata volt, mégsem zavart. 
-Kicsim..-Csókoltam meg feje búbját, álomittas morgással felelt. -Berúgtál, drágám?
-'eem..
-Nem hát. Na gyere..
Mellé feküdtem, magam felé fordítottam. A szoba vészesen hullámzott, lehunytam a szemeimet. Csak az ajkakra figyeltem, az alkoholtól édes szájakra, a csókra. Úgy gondoltam ez szerelem..De valami még is más volt, talán a pia tette, nem tudom..De hatalmas szenvedéllyel és egyre éledő vággyal csókolt vissza én meg teljesen elvesztem benne. És ez korábban még egy nővel sem fordult elő..Kezeim maguktól indultak el a ruha alatt, a gombokat valamiféle hiba folytán nem leltem meg..Tompa puffanás az ajtó irányából, nem foglalkoztam vele, biztosan csak egy részeg idióta ájult neki. Hoppá..Én is részeg idióta vagyok. Nem baj, ez részlet kérdés..A felgyulladó, erős fény már kevésbé tűnt annak..
-Damon...? Liz..?
Hunyorogva emeltem fel a fejem. Liz állt az ajtóban, ledöbbent arccal. De minek kérdezgeti a saját nevét? Lenéztem a mellettem fekvő Ariellere, aki most tanácstalanul nézett előbb rám, aztán testvérére. Megfordult velem a szoba. Homályos tekintetem egyik vörös placsniról a másikra vándorult. BASSZAMEG!
-Várj, Liz! Vagy is Arielle..Ez..nem az aminek látszik!
-Na igen, a régi szép idők..-Nevetett jó ízűen Lance, amint befejeztük a nosztalgiát.
-Azok. De azt a csajt tényleg szerettem..
-Tudom.
-És ez is balul ütött ki..Látod cimbora, a szerelem nem nekem való elfoglaltság..Az olyanoknak kedvező, akiknek rengeteg a szabadidejük.
-Miért neked nem rengeteg?-Vonta fel szemöldökét.
-Nem.
-Egy elfoglaltságot mondj a dugáson meg a bulizáson kívül, amit a munkádon kívül megcsinálsz..-Pillantott rám laposan.
-Megyek a műterembe!-Pattantam fel.
Nyugalom. Béke. Harmónia. Kezemben a puha hegyű ceruza, előttem a vászon, tökéletesen megvilágítva. Na meg persze az asztal, ahol a csendélet fekszik. Ami jelen esetben egy vöröshagyma, de olyan árnyékolásban, hogy messziről akár egy mézeskalácsgyárnak is elmenne..Ezt imádom a művészetekben. Rengeteg oldaluk van. Megcsörrent a mobilom. Szitkozódva vettem fel.
-Damon Ro..
-Tudom, tudom.-Vágott közbe türelmetlenül Bess, az ügyeletes titkárnő. Mert a játékgyár ugye bár sosem alszik. Csak úgy, mint New York. Meg az ördög.
-Mi kéne ha volna?-Ásítottam színpadiasan.
-Jövőhéten végig hosszúzni fogsz.-Jelentette ki.
-Mi?! Miért?!
-Új alkalmazott. Te fogod betanítani.
-Még is mi a franc vagyok én valami mátrix program..
Sípolás. Sűrű káromkodások közepette mélyesztettem zsebembe a mobilt. Semmi kedvem nem volt egy kivénhedt, büdös, borostás faszt betanítani a játékszállítás trükkjeire..Ez az én pályám! A végén még kitúr egy sörhasú, kéjenc buzi..
-Innen már nincs visszaút.-Préselődtem teljesen az ülésbe.
-Hát innen már nem igen van..-Sóhajtott jólesően Skarlát.-Mindent bepakoltál?
-Ja, a ruháimat, meg egy képet Bori néniről. Másra nem kifejezetten lesz szükségem..
-Hoztam hajvasalót, tizenkét doboz kotont, egyenesítő balzsamot, göndörítő balzsamot, enyhe hullámosító balzsamot, színtartó balzsamot, vörös hajfestéket, sminket..
-Áh, elég. Nem érdekel! Mellesleg mindezt New Yorkban is meg tudtad volna vásárolni.-Morogtam.-Elvégre nem egy lakatlan szigetre megyünk, hanem a szüleim villájába. Nagy valószínűséggel ezek a dolgok ott is fellelhetőek lesznek.
-Jó. De akkor is, minden eshetőségre fel kell készülni.
-Remélem nem felejtetted el, hogy nem hawaiiozni megyünk. Dolgozni fogunk.
-Tudom, eltettem a jogsim.
Megnyugodva döntöttem oldalra a fejemet. Már jó előre megbeszéltünk mindent. Én titkárkodni fogok, Skarlátnak sokkal nagyobb mázlija van, ő már letette a jogsit..Úgyhogy kiszállítással foglalkozhat. Azért még is csak izgisebb a volán mögött zenét hallgatva elcseszni a napot, mint egy irodában, jegyzetelve..Nem baj, Jamie, ez a te formád..
-Mi a baj?
-Semmi. Előre érzem, hogy ez a nyár is borzasztó lesz..-Motyogtam elkeseredetten.
-Ugyan, a tavalyival mi volt a gond?
-Neked lehet, hogy semmi, mert egész végig kamatyoltál és buliztál. Én meg oszthattam a szórólapokat..Ne is emlékeztess rá..-Rázkódtam össze.
-Hölgyem, rosszul érzi magát?-Lépett oda egyből az egyik utaskísérő. 
-Mentális rosszullét.-Magyarázta Skarlát.
-Semmi bajom, köszönöm..
-Parancsol esetleg egy zacskót?
-Mondom, semmi bajom.-Feleltem kissé ingerülten.
-Jam, idegbeteg vagy?
-Nem, csak rohadtul idegesít, hogy megint egy csődtömeg vagyok, ráadásul a pasim, az egyetlen épkézláb hím a környezetemben, otthon szunyókál, nem is sejtve, hogy már rég a repülőgépen ülök.
-Akkor aludj te is. -Vont vállat.
-Jó, hogy te mindent ilyen könnyedén tudsz kezelni, Skarlát.-Mosolyodtam el fáradtan. Még utoljára az alattunk elsuhanó felhőtengerre pillantottam, aztán elnyomott az álom.
A terminálban álltunk, az előre megbeszélt helyen.
-Le látsz valahol limuzint?-Nézett körbe Skarlát.
-Úristen..-Csaptam a homlokomra. Ennyire még ő sem lehet idióta.-Ide nem jöhet be autó...Te te te..nemtudommi. 
-Akkor meg biztosan ő lesz az.-Bökött a fekete öltönyt viselő, kifejezetten sofőr kinézetű kopaszodó pasasra.
-Ja, nyilván.-Forgattam szemeimet. Legszívesebben beletömtem volna egy zoknit Skarlát szájába. Mióta leszálltunk megállás nélkül pörgött, beszélt, csipogott és engem idegesített.
-Mrs. Seth és Mrs. White? 
-Azok vagyunk.-Bólintottam bambán.
-Kérem kövessenek, a kocsi előállt. Szabad a bőröndjeiket?
-Naná!-Nyomta kezébe Skarlát a sajátját, aztán „én megmondtam” pillantással a férfi nyomába eredt. Fejcsóválva követtem őket. Át a csarnokon, ki az utcára lassan sötétedett, az égen felhők gyülekeztek..Minden vágyam volt elázni, de komolyan. Akkor megpillantottam a fekete limuzint.
-Akár egy hullaszállító..-Morogtam.
A pasas udvariasan kinyitotta előttünk az ajtókat. Beszálltunk és megindultunk oda, ahol még soha nem jártam...a tulajdon szüleim háza felé.
Akár egy kisgyerek, ablakhoz nyomott orral figyeltem az utcákat, az embereket..mindent, ami New Yorkhoz tartozott. Többször is bepárásodott az üveg előttem, de többnyire még lélegezni is elfelejtettem. Skarlát mellettem lelkesen magyarázott mindenféléről, amikről már hallott, vagy valamelyik idióta magazinban látott.. Lekanyarodtunk egy mellékutcába, itt már egyetlen emeletes házat sem láttam, csupán mesébe illő takaros házakat, villákat...
-Megérkeztünk. -Fékezett le. -Á, mielőtt elfelejtem. Mr. Seth megkért, hogy ezt adjam át.
Kulcscsomót nyomott a markomba
-Ez nyitja a kaput, ez a főbejáratot, ez a hátsó főbejáratot, az az oldalsó főbejáratot, ez a mellékbe..
-Jó ég..-Motyogtam. A főbejáratok száma több, mint amennyi ajtó a magyarországi lakásunkban összesen van.
-Minden világos?
-ÖÖ..igen köszönjük.
-Jó, reggel hétre magukért jövök.
Kiszálltunk.  Skarlát sikítva ugrott a nyakamba, alig tudtam megtartani.
-Mit is mondott, melyik nyitja a kaput..?
Kikapta a kezemből a kulcsot, a zárba illesztette a legnagyobb kulcsot. Beléptünk, a kert hatalmas volt. Elsőre összesen három szökőkutat számoltam össze..Hideg vízként zúdult a nyakamba..áá ez szó szerint hideg víz!
-Jesszus Jamie!-Visított Skarlát. -A locsoló!
-Te léptél rá?-Morogtam, igyekeztem minél közelebb kerülni a teraszhoz.
-Bocsi..-Mentegetőzött, miközben kifacsarta a hajából a vizet.
-Már csak el kell döntenünk, hogy melyik főbejáratot használjuk..
-Legegyszerűbb lenne ezt itt..
Mielőtt azonban bármit is tehettünk volna, az ajtó kinyílt és egyenruhás szobalány lépett ki rajta. 
-Mrs. Seth és Mrs. White, ha nem tévedek.
-Azok..
-Jöjjenek be, megmutatom a házat. Mrs. Seth, a szülei elutaztak, azt üzenték, hogy érezzék otthon magukat és ne késsenek el a munkából.
-Rendben, köszönöm..De igazából..elég lenne ha csak szóban tájékoztatna minket, hogy mi merre található, azt hiszem boldogulunk..-Vetettem egy lapos oldalpillantást Skarlátra, aki már is kezébe vette az első dolgot, amit meglátott.
-Az emeleten vannak a szobáik, továbbá két fürdőszobát találnak ott. A többi háló szobát ne használják, azok a szülei és a vendégek számára vannak fenntartva. Valamint a kedves nővérének, amikor éppen hazajön..Az alsó szinten további három fürdőszoba, egy szalon, konyha, és télikert. 
-Köszönöm...Gyere, menjünk..-Ragadtam karon és már vonszoltam is felfelé.
Kimerülten dőltem végig az ágyamon. Alig végeztünk a kipakolással, már is korom sötét lett. Hihetetlen, hogy az utazás mennyire meg tudja viselni az embert..
-Te, biztos, hogy mi holnap be akarunk menni dolgozni?-Ásított barátném.
-Biztos.
-Nem fogok tudni olyan korán felkelni..
-De akkor sem élősködhetünk a szüleim nyakán. Dolgoznunk kell..Még ha felveti őket a pénz akkor is.
-Imádom az elveidet.-Fordult oldalára morogva.
-Akkor menj át a saját szobádba és aludj egyedül..
-De tudod, hogy idegen helyen képtelen vagyok elaludni..-Bújt hozzám.
-Az a szerencséd, hogy imádlak..-Enyhültem meg.
-Köszönöm, hogy elhoztál.-Mosolyodott el.
-Ugyan, ki mást hoztam volna?
Alighogy a kérdést feltettem, melyet költőinek szántam, megcsörrent a telefonom. Riadtan néztünk össze.
-Felveszed?
-Nem tudom..
Félve emeltem orrom elé a készüléket. A kijelzőn ismerős szám, ismerős név...Tudtam, hogy ha nem veszem fel, azzal csak pár órát, esetleg napot nyerek..
-Gyerünk, Jamie..Nyomd már ki.-Dörgölte szemét Skarlát.
[Haló?-Szóltam bele reszkető hangon.
Bambán bámultam az előttem álló, vigyorgó újoncot. Igen, a sörhasú, kéjenc buzi valóban itt ácsorgott előttem, teljes harci díszben. Egészen másképp' állt rajta az egyenruha, mint rajtam, de valamiféleképpen még sem volt kedvem gúnyolódni rajta. Mellben határozottan vert engem, de nem   ám ami az izmokat illeti! Hatalmasak..A hasa meg lapos. A fiúkat szereti. Tehát buzi. Akkor ugye minden stimmel?
-Egész nap csak annyi lesz a dolgunk, hogy itt álldogálunk és bámuljuk egymást? -Kérdezte kedvesen.
-Apám..-Dörzsöltem meg a homlokomat. -Damon vagyok. -Nyújtottam kezet.
-Én meg Skarlát.
Én meg baszottul a tiéd. Szédítő vigyor szaladt fülig arcomon.
-Az első napokban velem leszel, megmutatom mi hogy megy itt. 
-Rendben, vettem főnök.- Vágta magát vigyázzba, valamiért úgy éreztem, hogy szándékosan tolja ki még inkább a melleit.
-Akkor hát..először is a főtitkárságra kell mennünk, hogy megkapjuk a címeket és az esetleges határidőket. Csak utánad.-Intetettem. Mosolyogva haladt át az ajtón, végig a lovagi páncélokkal díszített műtéglázott folyosón. Szándékosan lemaradtam pár lépéssel, meg kellett néznem, hogy ott hátul is minden rendben van-e. A nyálam is kicsordult.
-Itt!-Ragadtam meg vállát finoman. Mosolyogva fordult hátra, én pedig kopogtattam a főtitkár ajtaján.
-Szia Bess. -Köszöntem rá, éppen egy rövid, barna hajú lánynak magyarázott nagyban, akit még sosem láttam itt. Mi van, valami létszámnövelés? -És helló..
-Jamie. -Kapta fel fejét. Kezéből kiesett a toll.
-Damon vagyok..-Nyújtottam kezet neki, de nem viszonozta. Úgy ült ott, mint aki kísértetet látott..Szegény csaj. Biztos nagyon másnapos lehet.
-Juj, Jam, ez annyira klassz. -Lelkendezett a mellettem álló vöröske. 
-Az..klassz..-Motyogta a barna hajú, öö..elfelejtettem a nevét..Szóval ő. Még mindig nem egészen tért magához, a szemei is olyan karikásak voltak. Lehet, hogy alkoholista?
-Na, Bess, mi a mai program? -Könyököltem asztalára ráérősen. Épp' annyira hajolt előre, hogy bepillantást nyerhessek tekintélyes méretű dekoltázsába.
-Jegyzetelj Damon, mert ez hosszú lesz..-Nézett fel rám kajánul.
-Oké..-Sóhajtottam fáradtan, már nyúltam is a jegyzettömb felé..-Á, jobb ötletem van. Skarlát, gyere csak ide..-Vigyorodtam el. A lány készségesen állt be mellém, papírt és tollat nyomtam a kezébe. Kész mennyország, én mondom. 
-Rabszolgatartás, kizsákmányolás..-Morogta Bess, de azért rámkacsintott.
Kényelmesen hátra dőlve vezettem a kis furgont, Skarlát mellettem terpeszkedett az anyósülésen. A rádió közepes hangerőn szólt a háttérben. Meleg volt, már délelőtt is, bele sem akartam gondolni mi lesz néhány óra múlva. Skarlát valószínűleg egy szál melltartóban és tangában fog ugyan így, feltett lábakkal ülni mellettem. Már nem fogja tudni elviselni a meleget. Háh. Ebbe azért még is csak jó belegondolni.
-Juuj ezt a számot szeretem! Felhangosítod? -Nézett rám bambi szemekkel. Hát lehet egy ilyen kérésnek ellenállni?
-Persze.-Tekertem rá egy kis kakaót és úgy tettem mintha én is élvezném. -Egyébként honnan valósi vagy? Már megbocsáss, de van egy enyhe akcentusod..
-Ó..-Pirult el, na azért annyira nem, hogy a hajszínével vetekedhessen az arca.-Magyarországról jöttünk a barátnőmmel, akivel az irodában is találkoztál..
-Dzsemm ugye?
-Hülye..-Nevetett. Olyan kellemesen csilingelően. -Jamienek hívják.
-Aham. -Igazából nem érdekel túlzottan. Te érdekelsz, vöröske.
-Tudod én nem tudok olyan jól angolul..egész gimi alatt csak buliztam meg kamatyoltam. Hát itt az eredménye..
-Nem vagy egyedül -Ciccegtem mosolyogva.
-Hát ha ezzel nem is, mással eléggé .Senkit sem ismerünk itt..-Nyújtózott nagyot, szeme sarkából kacéran pillantott rám.
-De-de. Damont már ismered. És ez a te nagy szerencséd kislány. -Kacsintottam.
-Ó, figyelitek a machot..-Nevetett.
-Viccet félre téve, ha van kedvetek hétvégén mondjuk átugrani hozzánk csaphatnánk egy kisebb összejövetelt, bemutatnálak titeket pár arcnak..
-Az jó lenne. Megvitatom a dolgot Jamievel.
Kezdtem kijönni a sodromból. Jamie így, Jamie úgy..Mi van már, nem fektethetek meg egy csajt a nélkül, hogy rám szabadítaná a nagymami-barátnőjét?!
-Ez a Jamie, olyan otthon ülős tipus?-Kérdeztem kedvetlenül.
-Dehogy is! Nagyon jó fej csaj, majd megismered. Kedvelni fogod meglásd..
-Aha.
-És, neked egyébként van barátnőd? -Kezdte el egyik hajtincsét tekergetni.
-Megérkeztünk az első célponthoz.-Rántottam be a kéziféket úgy, hogy Skarlát majdnem lefejelte a műszerfalat. Elfojtottam egy gúnyos röhögést.
-Ügyes voltam? -Szállt vissza a kocsiba vidáman.
-Nagyon.-Tartottam fel hüvelykujjam.
-Még borravalót is kaptam. A legelső napomon! Húú, született tehetség vagyok.
-Az ám. - Helyeseltem, letekerve az ablakot. A kocsi kb. olyan volt, akár egy szauna..És nem akartam megbántani azzal, hogy a testi adottságainak semmi közük a tehetségéhez.
Tovább téptük a kilométereket. Az ablakok tövig letekerve, Skarlát hátát a vállamnak vetve lógatta ki tökéletesen pedikűrözött lábait az ablakon. 
-Ha nem vigyázol még a végén belecsíp egy méhecske. -Szóltam rá nagykomolyan.
-Akkor majd teszek rá jeget. -Vont vállat.
-Vagy megnyalja egy perverz szatír. Arra is teszel jeget?
-Igen.
Egyszerre tört ki belőlünk a nevetés. Ez a csaj olyan dilis mint én.
-És ha leviszi egy villanypózna, és akkor majd a lábszáramon fogok sétálni és ijesztegetem a kislányokat.
-Az sem lenne rossz..-Bólogattam helyeslően. -De igazán kár lenne azokért a szép lábakért. Sokkal jobban mutatnának teszem azt a derekam körül.
-Vagy lenyomva a torkodon, combközépig! -Kontrázott rá szúrósan.
-Nem szeretem a fétist.
-Az engem nem érdekel. A lábujjaimat fogod nyalogatni a szőnyegen. -Felemelte a fejét, szigorúan nézett rám, úgy, akár egy domina.
-Wáó. Ezt vegyem fenyegetésnek?
-Szólíts úrnődnek, ribanc!
Összenéztünk. Összerázkódott. Két másodperccel később könnyek között kacagott a vállamon, közben a karomat markolászta.
-Meghalok..meghalok..-Kapkodott levegőért.
-Vizet?-Emeltem ki az ülés alól az ásványvizes palackot.
-Kérek..-Bólogatott hálásan. Nagyot húzott az üvegből. Könnybe lábadt a szeme.-Damon ez nem is víz! -Reccsent rám szemrehányóan.
-Nem hát..-Nevettem el magam. -De attól még megisszuk nem?
-Mint a huzat!
-Csin-csin. -Kacsintottam.

Egyenletesen vittem fel a hányás színű pakolást a lábamra. Hirtelenjében rám jött a nőcis agybaj..Kivasaltam a hajamat, már amennyire ez lehetségesnek bizonyult, kiszedtem a szemöldököm, gyantáztam és téptem és most meg mindenféle kencéket meg pakolásokat nyomatok a bőrömre. Lehetséges, hogy ez is Damon hatása? Nem, az nem lehet. Hiszen nem gondoltam rá egész álló nap, Bess nem figyelmeztetett vagy hússzor, hogy csukjam be a pici számat és írjak és most sem róla írogatok éppen mindenféle hülyeséget..Nem és kicsit sem tetszik. Sóhajtva dőltem hátra. Kopogtattak.
-Szabaadh..-Feleltem álmodozó hangon..Szinte már elvártam, hogy ő lépjen be, kezében virágcsokorral......
-Szia..Jamie..böff..-Skarlát jött be kissé imbolyogva, fejét szorongatta.
-Te meg hogy nézel ki?-Emelkedtem fel, csodálkozva néztem rá. Pont úgy nézett ki, mint aki..
-Háát, kicsit iszogattunk Damonnal.
Megsemmisülten puffantam vissza a párnáim közé. Ennyit erről. Persze, hogyan is feltételezhettem egyetlen pillanatig is a részéről való érdeklődést, mikor Skarláttal dolgozik együtt..De ha nem dolgozna vele, akkor is, milyen alapon..
-Munka idő alatt? -Kérdeztem epésen, holott egyáltalán nem ez bántott. Ugyan, mit bánom én, hogy Skarlát mikor és hol vedel..A kérdés itt a kivel! Aki jelen esetben az én szerelmem. Hoppá. Szerelmemet mondtam? Kissé elragadtattam magam, azt hiszem..
-Jaj, mit vagy úgy oda? -Vont vállat hanyagul. -Ajj, szétmegy a fejem..
-Hát ezen nem csodálkozom. -Vetettem rá lapos oldalpillantást. Nem törődött vele, levágódott mellém.
-Meghívtak egy összejövetelre.
-Jó szórakozást.
-Téged is, te lökött..
-Köszönöm nem kérek belőle.
-Most mi a franc bajod van?-Csattant fel, látszólag kezdte észrevenni, hogy valami nincs rendben.
-Sem-mi. -Affektáltam, egy mozdulattal lerántottam a képemről a pakolást.
-Most az a bajod, hogy ittam?
-Nem! Az a bajom, hogy a szüleim kárára ittál! -Hazudtam szemrebbenés nélkül, és még nekem állt feljebb..-Nem elég, hogy megengedik, hogy ingyen és bérmentve itt tarthasd a segged még munkát is adnak neked, te meg..
-Jaj, Jamie igazad van, úgy de úgy sajnálom..-Nézett rám a kiskutya szemeivel. Egyből megenyhültem..hisz' nem is ez volt a bajom..-De Damon annyira jó pasi. Te, én asszem szerelmes vagyok.
Újra agyamba szökött a vér.
-Gwah..Szerelem..tudod is te mi az..-Legyintettem.
-Miért, te annyira tudod..?-Fordított maga felé hirtelen.
-Hát tisztább fogalmam van róla, mint neked..Aki mindenkivel csak cicázik és kefél..
-Miért, te mit csinálsz Benjivel?
Elszégyelltem magam. Valóban, Benji felhívott..én meg befogtam az orrom és rémesen náthás hangon beszéltem hozzá.
-Jó. Egy null oda.
-Szóval?
-Mi van már..?
-Elmegyünk?
-Hová?
-Hát Damonékhoz.
-Majd meglátom..
-Tudtam, tudtam, tudtam! Imádlak! - Vetette a nyakamba magát, akár egy kis óvodás. Egyre jobban szorongatott belülről valami iszonyatosan pocsék érzés..Rossz ember vagyok? Itt nyivákolok, miközben szemét vagyok a pasimmal, a barátnőmnek kerítek és közben egy harmadikért ácsingózom..Ez szánalmas, Jamie. Nagy betűs SZÁNALMAS.
A szemem sarkából figyeltem, amint Damontól búcsúzkodik. Igyekeztem pléhpofát ölteni, de ez igen nehezemre esett..Főleg, mikor megláttam, hogy nekem integetnek. 
-Hahó, Jam, gyere már ide! -Kalimpált Skarlát. A parkolóban álldogáltak a céges furgon mellett. Mélyet sóhajtottam. Lassan indultam el feléjük.
-Helló. -Köszönt a pasi mosolyogva én meg majdnem dobtam egy hátast.
-Szia..
-Jamie, ugye? 
-Igen te pedig..-Úgy tettem, mintha nem jegyeztem volna meg a nevét.
-Damon.
-Ja tényleg. Bocs. Tudod annyi ember nevét kell fejben tartanom..-Mentegetőztem hűvösen, akár egy nagymenő. Skarlát furcsálló pillantást vetett rám.
-Szóval, akkor jösztök hétvégén? -Kérdezte.
-Persze, hogy megyünk. -Vágta rá Skarlát. Egymásra mosolyogtak. A szikra meg kipattant és felgyújtotta a hajamat. Na jó nem. De ezek tetszenek egymásnak, az ziher..
-Úgy néz ki. -Mondtam én is.
-Hát jó. Akkor sziasztok csajok. Itt találkozunk, pontban kilenckor. -Kacsintott, majd elindult az utcák felé.
-Várj!-Szólt utána Skarlát, kacér pillantásától csaknem megolvadt a járda. -Puszit nem kapok? -Rebegtette szempilláit, akár az éjjeli pillangó a szárnyait. Én ilyet miért nem tudok?! A következő pillanatban ledermedve bámultam őket, már nem is próbáltam leplezni a megdöbbenésemet..
-Ez meg mi a jó szar volt? -Kérdeztem, miután Damon halló és látótávolságon kívül került.
-Szájra puszi, miért mire tippeltél, foghúzásra?
Az erkélyemen ülve, térdeimet átkulcsolva bámultam a lassan alá bukó napot...Mélyeket sóhajtoztam, nem tudtam sírni, pedig most igazán jól esett volna. New York, miért teszed ezt velem? Ide jöttem, hiú ábrándokat kergetve, és mindössze annyira sikerült rádöbbennem, hogy az angol tudásom nem is annyira rémes... És most, itt tengődöm, kiéhezve az igaz szerelemre..Na jó, ez túlzás. Damon mindössze tetszik. Mi olyan vészes ebben..? Skarlát máskor is smárolt már olyan férfiakkal, akik nekem éppen az eseteim voltak. Csak hát én magam nem sok embernek vagyok az esete..Ez most valami más volt. Egyszerűen..vibrálni kezdett a levegő is körülötte ha megjelent. Tetszett a haja, az arca, a szemei..És még a pólón keresztül is tökéletesen kivehető, izmos teste..és én képtelen voltam nem belegondolni abba, hogy hogyan tenné velem ő azt, amit Benji szokott..Hogyan venné birtokba az ajkaimat, felnőttes, igazi férfias szenvedéllyel és hogyan haladna végig feszes csókokkal a testemen..Nem tudtam nem elképzelni magunkat, amint egy étteremben ülünk, kezeinket az asztalon finoman, épp' csak összeérintjük és elegánsan kortyolgatjuk a márkás vörösborunkat..Nem, nem vattacukros bódénál állunk sorba egy rózsaszínű ragacsért, melytől aztán még a jó isten is ragadni fog a mi nyelveink meg rugacsos táncot lejtenek a másik szájában..nem. Egy bormámoros vacsora, utána eszeveszett csókcsata a sötét utcán, vagy a taxi hátsóülésén, a kezei a combomra kúsznak és engem kilel a hideg és kívánom, akarom, hogy még tovább menjen...
Valóban végig futott rajtam a hideg, a vállamra érkező érintéstől.
-Megijesztettelek?-Kérdezte kedvesen Skarlát, kezét továbbra is vállamon pihentette.
-Nem, dehogy..-Csak éppen annyira beleéltem magam a leendő pasiddal való fantáziálgatásba, hogy egy pillanatra azt hittem ő fogdos.
-Min gondolkodsz? -Meredt ő is a távolban arra a pontra ahol az én szemem is megállapodott.
-Semmire..És te?
-Hogy el kéne menni vásárolni. 
-Jellemző..-Motyogtam.
-Jam...-Dörzsölte meg a karom szeretettel. -Mondd el, kérlek mi a baj. Napok óta furcsa vagy és én szeretném tudni mi az oka..Talán én..? Mondd el nyugodtan, a barátod vagyok és meg fogom érteni, legalábbis megpróbálkozom vele..-Nézett rám komolyan.
-Jaj, drága, egyetlen Skarlát..-Szorítottam magamhoz.-Már hogy lenne veled baj..? Nem a baj velem van. Rémesen magányos vagyok..-Késő volt már, éreztem, hogy a könnyek szúrni kezdik a szemeimet, a cseppek kíméletlenül mosták végig szomorú arcomat.
Kellemes zene szólt a háttérben, alkoholmámoros állapotban ültük körbe az asztalt, kezünkben kártyalapok. A köralakú dohányzóasztalt most sörösüvegek terhelték le, na meg tíz könyök, ami öt emberhez tartozott. A felállás, vagy felülés, ahogyan tetszik a következő volt. Mellettem Jamie, aki folyton hozzám ért valamilyen formában. Velem szemben Skarlát, aki kacéran tekintgetett ki a kártyalapjai mögül. Másik oldalamon Lance, aki elmélyülten tanulmányozta a leosztást, látszólag nem is érdekelte más, csak a játék. Na és persze Nora. A póker szabályairól kezdtem egészen megfelejtkezni, ugyanis Skarlát meztelen lábfeje másodpercenként az enyémhez ért, sőt, már inkább dörgölőzésnek volt mondható az a mozgás, amelyet ott végzett. Felsóhajtottam, ezek szerint túl mélyen, mert Jamie és Nora egy emberként meredtek rám. Nem tudom, hogy elvörösödtem-e, de hála a jó égnek ők sem, mert a következő másodpercben elment az áram. 
-Basszus.
-Most mit csináljunk?
-Gyújtsunk gyertyát.
-Jó, te tudod hol van?
-Én tudom. -Álltam fel végül, kis híján hasra estem.
-Áúú!
-Skarlát?
-Jamie! -Mondta az előbbi nyafogós hang. -A lábam..
-Bocs.
-Semmi baj..
-Kicsit vidd arrébb, nem férek ki tőle..
-Nem tudom, beszorult. -Panaszolta.
-Várj, akkor..álljunk fel egyszerre. Hol vagy? -Tapogatóztam a sötétben. Kezem közben rátalált a meleg testre. Egymásba kapaszkodtunk. -Meg van..
-Ez az..
Ösztönszerűen húztam magammal a konyha felé. Ha emlékezetem nem csal az alsó polcon tartottuk a gyertyákat..Szemem lassan hozzászokott a sötétséghez. Jamie nekidőlt a pultnak. Bentről nevetés foszlányai szűrődtek ki.
-Jól megvannak nélkülünk. -Morogtam.
-Aham..Te figyelj, voltaképpen mit akarsz Skarláttól? -Kérdezte váratlanul.
-Mire gondolsz? -Tapogattam tovább a szekrényt, hátha a kezembe akad egy mécses.
-Ki akarod használni?
-Mi kihasználás van abban, ha jól érezzük magunkat együtt? Ezt nem értem, ne haragudj..
-Ha az egyik fél többet akar a szimpla „jól érzem magam vele”- nál az már kihasználásnak minősül. -Bölcselkedett.
-És ő többet akar? -Vontam fel szemöldökömet.
-Nem tudom..-Ismerte be.
-Akkor meg bízd rá a barátnődre és ne félj, nem szokásom átverni a nőket. Nem vagyok olyan.
Szinte láttam magam előtt, ahogy a sötétségen át is megcsillannak a szemei..Pff, még, hogy nem vagyok olyan. Oké, hazudtam. De ki nem szokott? Ez különben is kegyes hazugság. A körte villant párszor, fény árasztotta el a konyhát, majd az egész házat.
-Na, erre a vacakra már nincs is szükség..-Utaltam a Jamie kezében lévő gyertyára. Akkor esett le..-Te, ez végig nálad volt?!
-Ja..tényleg, bocsi. -Tette le szórakozottan. -A kezembe akadt..
-És nem tudtál volna szólni? -Böktem meg hasát játékosan, mire felvihogott. Egészen aranyosan. A pocakja puha volt, amint belevájtam finoman az ujjamat, de édesen puha. Nem az a taszító hájtömeg, tudjátok..
-Bocsi-bocsi! -Tartotta fel kezét mentegetőzve.
-Uhm..látom jól elvagytok..-Támasztotta meg magát az ajtóban Skarlát. Szemei inkább meglepettséget tükröztek, mintsem haragot.
-Mi csak a gyertyát kerestük. -Védekeztem.
-Jó-jó. Nekem mindegy..-Vont vállat és látszólag tényleg mindegy volt neki. -Elmegyünk valami pubba..Lance azt mondta jó hely és tetszeni fog nekem. -Morfondírozott. -Jöttök?
-Jaj ne már..én sejtem melyikre gondol és nincs kedvem hozzá..
-De nekünk van. Naaa Damon..-Nézett rám kiskuttya szemekkel.
-De nincs kedvem..-Nyafogtam, akár egy repedt sarkú..
-Akkor majd Jamie itt marad veled. Ő úgy sem szereti a kocsmákat. -Nézett rá.
-Öh..rendben..
-Ugyan, miattam aztán nehogy..Elleszek ne aggódj..
-Figyelj, nekem sincs kedvem menni..-Nézett rám komolyan.
-Nora is megy? -Fordultam Skaráthoz.
-Nem ő már hazament..
-Ó, vagy úgy.....-Vigyorodtam el. Szóval ő meg Lance kettesben akarnak menni. Váratlan fordulatok, váratlan fordulatok..
-Akkor mi mentünk..sziasztok. -Köszönt el és már karolt is bele Lanceba, ezt a szemem sarkából láttam.
-Hát ketten maradtunk. -Fordultam a barna lányhoz.
-Igen..Figyi, Damon, igazán sajnálom. -Sóhajtott nagyot, mintha csak ő tehetne az egészről.
-Még is mit?
-Tudom, hogy tetszett neked Skarlát és most elment a barátoddal..neked meg itt kellett maradnod velem, pedig egyáltalán nem is kedvelsz. Ha szeretnéd hazamegyek..De akkor a buszmegállóig elkísérhetsz ,ha akarsz, mert eltévedek..-Sütötte le szemeit.
-Hé-hé-hé! Álljon meg a menet! -Ragadtam meg vállait, elmélyülten néztem szemeibe. -Miből gondolod, hogy nem kedvellek? Jó fej vagy..Beteszünk valami filmet és elalszunk rajta, na? -Mosolyogtam rá. Na igen..Valóban, semmi bajom nincsen Jamivele, de ha lenne sem tenném ki az utcára. Nem vagyok ekkora tahó, főleg egy nővel nem. Vele meg főleg nem. Tényleg aranyos lány..
-Oké. -Vidult fel ő is. -Én választok!
-Okés.
Egymás mellett feküdtünk a kanapén, lábainkat az asztalon pihentettük, köztünk egy tál popcorn figyelt. Felváltva tömtük a szánkba a kukoricát, időnként Jamie aranyosakat nevetett a filmen.
-Durva, hogy a főnököm lányával töltöm az éjszakát. -Vigyorodtam el. -Ez olyan, mintha neki akarnék benyalni.
-Ugyan ..- Ásított. -Végül is csak tévézünk. Azért meg nem jár fizetésemelés. -Vigyorgott a sötétben.
-Fáradt vagy? -Kérdeztem.
-Egy kicsit..-Hangja álmosan csengett, szinte láttam, amint laposakat pislog.
-Figyelj, ha szeretnél, bemehetsz a szobámba aludni, én majd alszom idekint. -Ajánlottam fel lovagiasan.
-Ó nem kell..Majd itt..elalszom..
Feje lassan vállamra bukott, kissé lejjebb csúszott. Átkaroltam, fejem fejére döntöttem és én is lehunytam a szememet.
Valami kemény koppant a fejemen.
-Áú! -Méltatlankodva igazgattam a párnára a még mélyen alvó Jamie fejét.
-Együtt aludtatok? -Kérdezte fojtott hangon Lance.
-Ja. De csak aludtunk! 
-Oké, én elhiszem..
-Skarlát merre?
-A fürdőben....
-Ugye nem?!
-Nem..Még..
-De azt mondtad egy ribanc..még a szeme se áll jól! -Kaptam fel a vizet.
-Hát tévedtem. És te? Nem azt mondtad, hogy ő túl egyszerű neked?
-Hát..tévedtem.
Összevigyorogtunk.
Elgémberedett nyakamba belenyilallt a fájdalom. 
-Áá..-Szisszentem fel, mikor megpróbáltam felülni. Hirtelen éreztem valami forrót, keményet, egyszerre még is olyan puhát..
-Elfeküdted? -Kérdezte Damon, erősen masszírozni kezdte a tarkómat.
-Igen..-Sóhajtottam jólesően. 
-Kemény a vállam.
-Nem baj..Úgy értem na..
-Fáradt vagy?
-Igen.
-Akkor egy városnézés se fér bele? -Kérdezte megjátszott csalódottsággal, tudta jól, hogy erre rá fogok harapni.
-De. Talán. Ha kapok vattacukrot. -Fordultam hátra incselkedőn, de egyből összefacsarodott a szívem. Benji..szegény kis Benji, hogy kiszúrtam veled..
-Kapsz. -Biztosított.
-Akkor meg induljunk! -Pattantam fel vidáman.
Egymásba karolva sétáltunk. Lábam már kezdett vészesen megfájdulni, ami nem is csoda, hisz' órákat töltöttünk a Cooper-Hewitt National Museum of Designban, ami a formatervezések mekkája. Közben megtudtam, hogy Damon szenvedélyesen fest..Ami igencsak meglepett, az ő vérmérsékletét tekintve..
-Nézd, ott egy vattacukros! -Mutatott szembe, rögtön a híd után. A Central Parkban sétálgattunk ugyan is ráérősen.
-Juj..
-Nem felejtek ám..-Nyalta meg szája szélét..
-Én sem..-Horgasztottam le fejem kissé, azonnal észre vette.
-Hé, mi a baj? -Torpant meg.
-Semmi..
-Csak?
-Szemét voltam valakivel. Nagyon. -Nem mertem ránézni.
-Mi? Hogy te?! -Hitetlenkedett.
-Mi az, hogy pont én? Nevettem fel gúnyosan.
-Olyan kedves és normális lány vagy. Nem az a típus, aki bárkivel is szemétkedne..Vagy a látszat egy ördögi bestiát rejt maga mögött? -Kacsintott.
-Nem, nem erről van szó..én tényleg teljesen átlagos vagyok..
-Nem átlagost mondtam, hanem normális. A különbség hatalmas! -Emelte fel mutatóujját. -Tudod milyen ritka az manapság?
-Azt hiszem tudom..-Pirultam el ismét.
-És szerény is vagy..Egyre jobban bejössz nekem, Jamie. -Karolta át vállamat, a híd felé kezdett húzni. Arcom immáron égővörös színekben pompázott, térdeim remegtek. Illata orromba kúszott, mint valami belélegezhető drog és én teljes kábulatban döntöttem neki fejemet. Egészen más érzés volt ez, mint a kisfiús Benjihez bújni. Damon annyira erősen és magabiztosan tartott, nekem pedig jól esett mellette feszíteni. Olyan igazán nőiesnek éreztem magam. Ez még soha sem fordult elő velem.. A hídon váratlanul megtorpant, a korlátnak döntött, derekam durván nyomódott a zöldes fémnek, de nem érdekelt. 
-Tényleg én tetszem neked? -Suttogtam.
-Hát persze..-Lehelte ajkai résnyire nyíltak, lehunytam a szemem és az következett, ami általában a romantikus történetekben következni szokott..Igen, megcsókolt. És igen, baromira jó volt. Jobb mint bármelyik csók, amit eddigi életem során elszenvedtem, de a szívem is belesajdul. Akkor tudatosult bennem csak...Szerelmes vagyok.
-Ááá olyan fáradt vagyok..Én holnap nem megyek be dolgozni..-Harapott nagyot a pirítósából Skarlát.
-Aha. -Motyogtam, térdeimet magam alá húztam.
-Egész nap Lanceszal voltam. -Nyújtózott el. 
-Az jó.
-Mi van, már meg sem kérdezed Damonnal mi van és nem is nézel rám szúrósan? -Élcelődött.
-Nem. 
-Pedig az volna jellemző rád..-Kuncogott.
-Figyelj ide.- Tettem le a könyvet, szemem dühösen villant meg. -Nincs semmiféle okom megkérdezni, hogy Damonnal mi van, ugyanis vele töltöttem a hétvégét. Érted?
-Hogy..Te..Ő..Mivan? -Nézett rám úgy, akár egy földönkívülire.
-Jól hallottad. -Vettem ismét orrom elé a könyvem, próbáltam a sorokra koncentrálni, de nem sikerült. Akárhogyan is, de a jelenben ragadtam..
-Jamie, te beleestél...
-Kibe?
-Damonba!
-Ja..Hát..meglehet..-Eresztettem le lassan olvasmányomat arcom előtt.
-Az baj. 
-Miért, mert neked nem jött vele össze? -Horkantottam.
-Nem..Csak tudod, van némi tapasztalatom férfi-téren és..Damon nem tűnik annak a nyugodt, hidegvérű és hűséges fazonnak. Ő..hogy is mondjam, szereti jól érezni magát a nőkkel.
-Badarság. Ő nagyon is komoly..Beszélgettünk, nem is tudod mennyit. Fest és céljai vannak ..
-..Amelyekből semmit sem valósított meg, mert a gimis évei alatt végig kamatyolt!
-Akárcsak te! -Fortyantam fel.
-Te meg nem kavartál még is elbasztad az életedet! -Jött ki ő is a sodrából, mire észbe kaptunk, egymással szemben szórtuk egymásra az átkokat.
-Tudod mit, nem érdekelsz! Neked csak arra voltam jó éveken keresztül, hogy villoghass mellettem és elmesélhesd a mocskos ügyeidet. Elegem van belőled! Menj csak és feküdj Lance alá, meg fél New York alá..Már bánom, hogy idehoztalak..
-Így gondolod? -Kérdezte higgadtan, arcán semmiféle érzelem nem tükröződött, de szemei még is fájdalmasan csillogtak.
-Skarlát..
-Jobb, ha most békén hagyjuk egymást, Jamie..-Állt fel hűvösen, pirítósával a kezében elhagyta a szobát. Zokogva kaptam elő a telefonomat.
[Igen? -Szólt bele Damon álmatag hangon.
[Tudunk most találkozni? -Próbáltam normális hangon beszélni. Nem sikerült.
[Öö..Nem tudom, azt hiszem nem a legalkalmasabb..
[Jó, semmi gond..csak..hallanom kellett a hangodat..
[Öh..Jamie mi ez az érzelmesség? -Kérdezte félszegen, hallatszólag nem volt ínyére a dolog..Így hát visszavettem.
[Semmi, összekaptunk Skarláttal. De ne is foglalkozz velem.Szia..majd holnap látlak.
Letettem. Megsemmisülten rogytam össze. És ha Skarlátnak volt igaza? Elvégre Damon elejtett bizonyos utalásokat, mi szerint kihasználás nem létezik, csupán jól érezzük magunkat együtt..semmi több..De mi van akkor, ha ez a jó érzés számomra többet jelent..? Istenkém, miért kell nekem mindig a rossz embert kiszemelnem magamnak? Ja..várjunk csak, de hiszen eddig nem is szemeltem ki magamnak senkit..mert úgysem lett volna értelme. Én csak Jamie vagyok, a kicsi, duci, barna hajú, szerethetetlen Jamie..aki mindjárt megfullad az önsajnálatban.

-Kávé. -Morogtam félálomban. Lance finoman belém rúgott.
-Ébredj. Amúgy is leszokhatnál arról, hogy a padlón alszol el. Idegesítő.
-Jó..-Feleltem, de a kérdés jelentése nem jutott el fáradt agyamig.
-Damon, el fogsz késni. És ha megint elkésel repülsz és akkor nem fogsz fizetést kapni, ami tudod, hogy mit jelent?
-Nincs kurvázás és nincs sör? -Motyogtam bele a szőnyegpadlóba.
-Nemhogy sör és nő nem lesz, de a rezsi sem kifizetve. Márpedig akkor én magam foglak..Eh hagyjuk.
-Jaj úgy sem rúgnak ki. A főnök lánya a nőm. 
-Tessék? -Hajolt le, fojtott hangon tette fel a kérdést.
-Mondom Jamie a csajom. -Ismételtem laposakat pislogva.
-Nem értettem jól.
-Süket vagy baszkikám? -Ültem fel.
-Nem azt mondtam, hogy nem hallom Damon. Szimplán nem értem! Mit is takar ez a „csajom” kifejezés?
-Hát..jól érezzük magunkat, bulizunk, megdugom párszor...
-És gondolod, hogy ezért fog ott tartani téged a pénzes apuci?
-Öö..Ja. -Feleltem némi fejvakarászás után.
-Na ébredjél fel, de kur-va-gyor-san és húzzál dolgozni öregem, mert ez itt nem a Hókefélke meséje. -Egyenesedett fel, szánakozva nézett végig fekvő önmagamon.
Nagyokat ásítva szambáztam be az ajtón. Ok. A szamba kissé túlzás lett volna, már ami a csípőmozgásomat illeti, az csak bizonyos célokra, és helyzetekre hajlandó normálisan megmozdulni. Ilyen példának okáért az, mikor egy nőbe hatolok. Na jó, ezt későbbre..
-Szép reggelt. Óóó, hogy-hogy ma te vagy pultban? -Terült szét fülig érő mosoly arcomon, amint megpillantottam a kedvenc szöszimet a kasszánál.
-Vic beteg lett. -Felelte unottan.
-Ó. De kár. Na gyere csak ide..-Kaptam el az oldalát csiklandozva, miután villám sebességgel kerültem meg az orbitális méretű játékmackót.
-Hé-hé. Neked barátnőd van. -Orrom kitartott tenyerének ütközött.
-Hogy mim? -Nevettem el magam.
-Az az új csaj..A rövid, husi, barna. 
-Jamie. De honnan tudsz te erről? -Lestem ki ujjai mögül ijedten.
-Amikor bejött egyből letámadott, hogy bent vagy-e már. Mondtam neki, hogy nem. Erre idegesen elkezdte a kezeit tördelni. Kérdeztem mi ilyen sürgős..Erre elkezdett hadoválni, hogy semmi-semmi..Aztán még vagy huszszor kijött megnézni megérkeztél-e. A végén már az idegeimre ment. -Forgatta szemeit. -Egyből levágtam, hogy ti együtt.
-Á-állj! -Ráztam meg fejemet zavarodottan. -Mi nem vagyunk együtt! Vagy is igen. De csak annyira, mint Viccel, vagy veled. 
-És ezt ő is tudja?
Eltátottam a számat. Jamie..te jóságos karfiol! 
-Na. Szerintem közöld vele, mielőtt hamis illúziókba ringatja magát a szentem. -Ásított színpadiasan.
-Hol van most?
-Az irodában, Bessel.
Dupla sebességre kapcsoltam. Végigszáguldottam a kastélyszerű folyosókon az idióta, lila egyen pólómban meg a mackómintás siltessapimban és valósággal feltéptem az iroda ajtaját. A következő sokk itt ért. Mr. és Mrs. Seth háttal álltak az ajtónak, egészen addig a pillanatig míg be nem robbantam a köztudatba.
-Rositter. Mi a szart csinálsz itt?
-Én csak..A címekért jöttem Besshez. -Motyogtam, igyekeztem nem Jamiere nézni, aki szülei között álldogált ott, szegénykém, mint valami rakás szerencsétlenség.
-Akkor kérd el és húzz innen. A lányommal beszélgetek éppen. -Mordult rám.
-Vettem, főnök..
-Apa..-Csendült a vékony hang. Összeszorítottam a szememet. Jaj, csak ezt ne. -Miért beszélsz így Damonnal? 
Jaj ne, mondd, hogy nem mondtad el neki, könyörgöm...
-Azért, mert egy semmirekellő balfasz. -Mondta egyszerűen, én pedig magamban helyeslően bólogattam. Egy-null oda, Seth.
-De apa..
-Foglalkozz inkább azzal, hogy rendbe tedd az életedet, ne a férfiakkal. Főleg ne vele! -Tette hozzá.
Némán néztem Bessre, aki hála a jó égnek értett azon a nyelven, mit akkor alkalmaztunk, ha a főnök meglátogatott bennünket. Egy cetlin nyújtotta felém a címeket én pedig csendben összetettem  neki a kezem. Még egy puszit is dobtam az ajtóból, mire fülig elvörösödött. Bess soha sem változik.
Döglődve nyúltam el ismét a kanapén, kezemben a jól megérdemelt sörömmel. A hálóból kiszűrődő zajok alapján Lance éppen Skarlátban járhatott valahol. Kajakra irigyeltem érte. Miért nem tudtam én megmaradni annál a csajnál? Bár ha belegondolunk ezek ketten találtak egymásra.. Én meg hoppon maradtam. Pontosabban ezzel a problémás tyúkkal. Na ez gonosz volt. Megcsörrent a telefonom.
-Franc essen már beléd is komolyan..-Morogtam, előre elátkozva a szerencsétlen hívót. Már meg sem lepődtem, mikor a kijelzőn a..hogy is mondta a szöszikém? ..Barátnőm száma állt.
[Igen? -Sóhajtottam.
[Jaj istenem, olyan kínos..-Motyogta a túlsó végén köszönés helyett. Szinte láttam magam előtt a pirosra gyúlt arcocskáját. Megesett rajta a szívem.
[Ugyan hagydmár el..
[Nem, Damon én..annyira sajnálom, hogy úgy beszélt veled..
Na álljon meg a menet. Most nem azért kér bocsánatot, mert előre beharangozta az esküvőnket az egész családjának?!
[Öö..Oda se neki. Már hozzá szoktam. 
Ami igaz is! Seth mindenkivel úgy beszél, mint egy felmosóvödörrel. Várjunk csak..felmosóvödörhez szokott egyáltalán beszélni az ember?
[De nem..Majd beszélek a fejével. Akkor..biztos, hogy nem haragszol?
[Tudnék én rád haragudni?
[Nem tudom..
[Az nagy hiba kislány. De majd mindjárt mondasz egy időpontot, amikor láthatlak és tudni fogod. -Mosolyodtam el.
[Ööö..hát..nekem igazából nincsen dolgom, Skarlát..
[Itt van a szomszéd szobában , és igen zajosak.
[Akkor..átjössz?
[Hozzátok?
[Oda hát..
[Anyádék?
Furcsa kérdés volt ez, egy nagy korú, érett lányhoz, de Seth családját ismerve jobb, hogy megkérdeztem.
[Valami puccos fogadáson Diamonddal. Tudod, vele lehet villogni.
[Oké. Fél óra és ott vagyok. Izzítsd a tested szivi..
[…
Köpni-nyelni képtelen volt. Én is. Mi a fene ütött belém? Ha szerelmes akkor már régen rossz. Ha megdughatom nem akkora gáz a helyzet..De..miért nem reagált az incselkedésemre? Valami hibádzik..Kiesett a telefon a kezemből. Ugye olyan, hogy szűz lány, nem is létezik?

Szaladtam ajtót nyitni. Nem kicsit voltam ideges. Senki sem mondott még nekem olyat, hogy izzítsd a tested. Ez jelent valamit, nem? Bár lehet, hogy csak afféle szójáték. Alig értem le a lépcsőn, Damon már a hallban volt. Nyilván az egyik szobalány engedte be..
-Szi..
Be sem tudtam fejezni, már is rátapadt a számra, valami állatias erővel kezdte el kiszívni belőlem a nyelvemet. Nem  tudtam mire vélni.. Hátrébb húzódtam.
-Mi a baj?
-Semmi..
-Akkor jó.. -Hajolt vissza ajkaimhoz, olyan hévvel csókolt meg, hogy a lábam is belereszketett. Benji csókjai még csak meg sem közelítették ezt a szintet. Ez teli volt tűzzel és..hű, már értem mit értettek az alatt, hogy egy csóktól felforr a véred..Az enyém most felforrt, szinte éreztem, ahogyan bugyborékol a testemben.
-Menjünk fel. -Leheltem fülébe, tőlem szokatlan módon, szinte extázisban.
-Ezt akartam hallani..-Nevetett aprót, finoman harapdálni kezdte a porcot, a hideg többszörös menetet futott a gerincemen. Borzongtam, hagytam, hogy maga után húzzon.
-Melyik az? -Kérdezte, miután felértünk, de válasz helyett ismét csak csókban forrtunk össze.
-Bal oldal. A jobb Skarláté..
Láttam, hogy elgondolkodott. Talán ironikusnak találja a helyzetet. Néhány hete még a barátnőmet akarta megfektetni, most meg itt csókolózik velem az ő ajtaja előtt. Vicces játék az élet..
Kézen fogtam és betereltem a szobámba. Elkapta a derekamat, elbicegtünk az ágyig, miközben egy pillanatra sem váltunk szét egymástól. Rám nehezedett, egész testével a puha matracba préselt mélyen. Megmarkoltam a takarót, akaratlanul nyögtem fel. Álmomban sem gondoltam volna, hogy ez ilyen jó..Aprókat harapott ugyanis nyakamba, megszívta a bőrt, milliméterenként. Éreztem, éreztem, hogy a vágy lassan kiterjed az egész lényemre és igencsak forrósodni kezdek valahol ágyék tájékon..
-Te, Damon..-Lihegtem lehunyt szemekkel.
-Mmmm? -Morogta, közben kezei felkúsztak a hasam mentén egészen kebleimig, finoman markolta meg őket. Azt hittem ez csak a pasiknak jó..de ismételten tévednem kellett. Fejem oldalra bukott. Nem feleltem, hagytam, hogy folytassa, ujjaimat hátába vájtam, egyszerűen élveztem, amit velem művel..és egy cseppet sem volt bűntudatom miatta! Én, a szűzies Jamie,a lúzer Jamie, a kövér Jamie, életemben először elengedtem magamat és hagytam, hogy kényeztessenek.. 
-Hová lett a felsőm? -Tapogattam meg meztelenné vált bőrömet.
-Hát..-Vigyorgott kajánul, oldalra bökve fejével.
-Ezt talán nem kéne...-Ültem fel. Nem tulajdonított sok jelentőséget megálljt parancsoló szavaimnak. Vissza hajolt, bele a nyakamba, forró kis csókokat hagyott rajta szerte, én pedig mindent apró sóhajjal nyugtáztam. Kissé eltávolodott tőlem, tüzetesebben vizsgálgatni kezdte a melleimet. Keze váratlanul a melltartóm kapcsára csusszant. Ott durrant be az agyam.
-Azt mondtam hagyd abba!
-Miért?
-Mert nem akarom folytatni, a végén még elfajulnak a dolgok..
-És miért baj az ha elfajulnak? -Vonta fel szemöldökét.
-Mert nem fogunk tudni megállni!
-És ki akar itt megállni..? -Nevetett, mintha valami jó viccet mondtam volna.
-Én! Alig ismerjük egymást..És különben is még..
-Jaj, ugye nem azt akarod mondani.......-Húzódott el rémülten.
-De igen, Damon, még szűz vagyok. És ha ez nem tetszik neked le is út fel is út.
Mereven bámult rám, én pedig magamra kaptam a felsőmet. A heves vágy úgy illant el, mintha sose lett volna én pedig dühös voltam és csalódott..Nem így terveztem ezt a délutánt..
Ami a legjobban bántott, látszott, hogy hezitál... 
-Ugyan. -Mondta végül. -Nem az a fontos.......
-Biztos?
-Hát persze, hogy biztos..-Simogatta meg az arcomat. Elmosolyodtam.
-Akkor? -Kérdezte. -Most elmész?
Legszívesebben rávágtam volna, hogy igen. Itt ültem álló farokkal, bevetésre készen, ez a csaj meg egyszerűen közölte velem, hogy még szűz és eszében sincs lefeküdni velem. De mi értelme a kapcsolatnak, ha nincs szex?
-Dehogy..-Mosolyogtam rá. Szinte görcsbe rándultak az arcizmaim.
-Akkor jó...
Lassan hátra dőlt, engem pedig magával húzott. Elterültünk az ágyon, fejét vállamra hajtotta, kezét mellkasomon pihentette. Mi a franc ez?
-Én..ne hidd, hogy ez frigid szűkszuka vagyok......
-Nem hiszem. -Forgattam szemeimet. Most megpróbálja kimagyarázni, hogy egy frigid szuka?
-Majd..készen leszek rá..és akkor..
-Oké. Tudok várni. -Hazugságból ötös..
-Ritka az ilyen pasi..- Sóhajtott. -Szerencsém van veled. 
-Nekem meg veled..-Ja. Inkább balszerencsém..
-De figyelj csak..Attól, hogy nem veszed el a szüzességem, mást még csinálhatunk..-Ült fel.
-Például kártyázhatunk? -Kérdeztem síri hangon, előre sejtve az igenlő választ.
-Nem pont arra gondoltam...-Keze meredező farkamra siklott, azt hittem kiköpöm a szívemet. Rámeredtem. Egyetlen pillanatig. Aztán állatias erővel tepertem magam alá, tépni kezdtem róla a ruhát, azt hittem majd jól lerugdos magáról és lassabb tempóra vált de nem..Eddig rejtve őrzött tulajdonságai buktak felszínre, mikor vadul harapott a nyakamba, a vérem is majdnem kiserkent. Fognyomai mélyen bőrömben maradtak. Hagyta, hogy kezem a bugyijába férkőzzön, megtalálja legérzékenyebb pontját és így juttassa őt gyönyörhöz. 
-Kész. -Ültem megsemmisülten íróasztala előtt.
-Megdugtad? -Kérdezte cinikusan, fel sem pillantva papírjaiból.
-Nem.
-Nem hallottam tisztán..-Nézett fel végre.
-Még szűz..
-És te ezt tiszteletben tartottad? -Nevetett hitetlenkedve.
-Igen. Csak pettingeltünk. És..kurvajó volt.
-Ajjaj Damon.
-Mi van?
-Szerelmes vagy?
-Jamiebe? Ne röhögtess. Az, hogy jól szopik és édesen élvez el még nem jelenti azt, hogy levett a lábamról.
-De nem fektetted meg. -Vigyorgott.
-Nem! Mi olyan hihetetlen ezen?
-Damon, maga a tény..Hogy te vársz egy nőre..
-De én nem várok rá..-Ráztam meg a fejem.
-Öreg, kapj az agyadhoz! Mióta Jamievel vagy nem is néztél másra..
-Kire nézzek? Nincs itt senki, csak te meg én..
-Ne forgasd ki a szavaimat, nagyon jól tudod te miről beszélek.
-Ok, igazad van.
-Na ugye.
-És akkor ez most azt jelenti, hogy buzi lettem?
-Dehogy is..Büszke vagyok rád. -Nevetett halkan.
-Miért?
-Mert mióta ezzel a lánnyal találkozgatsz sokkal normálisabban viselkedsz. És ami a legfontosabb..Egyszer sem hallottam Shanel nevét a szádból. -Kacsintott.
Megrémültem. Megmarkoltam a szék karfáját, erősen összpontosítottam. Lancenak igaza van..Még..a szöszikémet sem dugtam meg..egyszer sem! Édes Istenem...Segítség, homokos lettem!

[Jaj, Skarlát. -Telefonnal a kezemben ücsörögtem az al-titkárnői székemben, lábam az asztalon pihentettem. [Annyira kedves és gyengéd és figyelmes...
[Hogy Damon? -Prüszkölt nevetve.
[Ő..Jaj annyira jó volt..
[Voltaképpen megdugott?
[Nem..csak..
[Csak belenyalt a mézes bödönbe!
[Ne üvölts..-Rezzentem össze.
[Nem rémlik, hogy valaha is gyengéd vagy figyelmes lett volna. Itt valami bűzlik..
[Ne légy ilyen ünneprontó. Annyira lehetetlen azt elképzelni, hogy valakinek én is kellek? -Kérdeztem kétségbeesetten.
[Jaj, Jam, ne légy buta!  De ez a pasi...Komolytalan, neki csak az élvezet a fontos. A pillanatnyi. Neked valaki komoly kell, aki megbecsül, olyan, mint..
[Lance? -Kérdeztem mosolyogva. Szinte láttam magam előtt az arcát. Annyira szenvedéllyel beszélt róla..
[Hát..igen..
[Na, csak nem?
[De. Vagyis azt hiszem. Vagyis biztos. Jaj Annyira..Jó vele. Minden. Ő..belémlát.
[És neked pont ez kellett. Már évek óta..
[Lassan le kéne tennem. Ha behajt mellém egy rendőrautó beszoptam..
[Vezetsz?
[Nem hallatszik? -Nevetett.
[Csak a sűrű kurvaanyázásokat hallom..
[..egyszóval vezetek.
-Jamie Seth! -Rikácsolta Bess. -Munkaidőben cseverészni?
[Ajjaj..Le kell tennem..Pá!
[Pusza!
-Bocsi. -Vágtam bűntudatos képet.
-Véletlenül mindent hallottam...-Nézett rám bizalmasan.
-Ja, véletlenül, mi? 
-Hát..De én óvatosságra intenélek. Évek óta Damonnal dolgozom..És mindenkit megdugott itt, akinek legalább mínusz tíz centiméternyi rés van a lába között..
-Téged is?
-Nem..-Sütötte le szemeit. -Én leszbikus vagyok.
-Ja értem.
-De Jam..Ez a pasi..ő csak a kielégülést keresi. Mindig, mindenütt.
-Majd meglátjuk..
-Bízol benne, igaz?
-Igen. Miért akkora baj ez?
-Nem érdemli meg..
-Honnan tudod te azt?
-Látom, mi folyik nap, mint nap a szemeim előtt. Ő nem ver át senkit, mert ezek a nőcskék..szőke, plázabuzi macák..Igen, ők szintén csak azt keresik, amit ez a pasi. És nagyszerűen meg is találják egymást..De te komoly nő vagy..Neked nem rá van szükséged!
-Miért mondja ezt mindenki?
-Talán mert igazunk van..?
-Nézd, nekem még soha nem volt ilyen pasim..Soha! És ki akarom élvezni..Végre..Ennyi nekem is jár. Ha csak pár hét, akkor pár hét..de szükségem van rá, hogy egy kicsit megbecsüljenek..-Mondtam szomorúan és abban a percben elkeseredtem saját nyomorékságomon.
-Jaj, te lány..-Ingatta fejét. -Na, munkára, mert Sethék kicsinálnak..Ja azok ti vagytok. Mindegy..
Akkor határoztam el, hogy este átmegyek Damonhoz és tiszta vizet öntök a pohárba. Vagy ha azt nem is, akkor kellemesen elütjük az időt egymással...
Szokványos, meló utáni estének indult ez is, mint a többi. Ingben, megoldott nyakkendőben és alsógatyában indultam a hűtőhöz, a megérdemelt söröcskémért. Kényelmesen lépdeltem, odabent a videóba volt készítve a felvett focimeccs, amit az ostoba kis kölyköknek köszönhetően, na meg a főnök kiváló beosztásának, lekéstem. De sebaj, így legalább visszatekerhetem a jó részeket. Csengettek. Ugyan kit érdekel? Ma este nem segítek a szomszéd néninek megszerelni a csapot..
Még egy. Káromkodva indultam el az ajtó felé. Úgy döntöttem, most jól leteremtem az illetőt. Feltéptem az ajtót, számat üvöltésre nyitottam.
-Szia. -Mosolygott rám Shanel.
-A..szi..a..-A kezem megállt a levegőben a számat bambán eltátottam.
-Bejöhetek? -Kérdezte, bár ő is tudta, ez felesleges.
-Persze.
Félreálltam, csak néztem, amint kecsesen belejt az előszobába, szexisen behajol, hogy lehúzza a csizmáján a cipzárat. Kis híján összeestem, mikor megpillantottam a lábán azt a harisnyacsodát, mi a miniszoknya alól kikandikált. 
-Zavarlak? -Rázta hátra haját.
-Te sosem zavarsz. -Mosolyodtam el félszegen.
-Látom meccset készülsz nézni..-Jegyezte meg bujkáló mosollyal. Ilyen egy igazi nő!
-Ráér. -Legyintettem. -Elárulnád, hogy mi a látogatásod célja?
Nem felelt. A konyha felé vette irányát, útközben kecsesen végigsimított a kezére eső berendezéseimen.
-Van valami töményed, Damon? -Pillantott hátra válla felett.
-Van.
Ajjaj. Shanel, a lakásomban, miniben, neccharisnyában, és töményet akar inni. Kitipegett a konyhába. A polcról leemeltem a Jack Danielses üveget, poharakat és jeget vettem elő.
-Duplát?
-Azt.
-Valami komoly gáz lehet..-Töltöttem ki az italokat.
-Á, semmiség. -Legyintett. 
-Elmondod? Gondolom, szeretnéd ha már idejöttél. -Vélekedtem.
-Kidobott.
-Ki?
-Mike.. Szemei megteltek könnyel én pedig hirtelen nem is tudtam mit csinálni. Egyszerre húzta le a duplát. Szemei még inkább bekönnyeztek, fekete szemceruzája elmaszatolódott.
-Naa..-Öleltem át vállát, mire egész testével követelte, hogy tartsam meg. Karjaimba vetette magát, szó szerint belém csimpaszkodott. -Hé, na..Nem szabad így kiborulni..-Simogatta meg a hátát. Abszurdnak éreztem a helyzetet. Minden vágyam volt, hogy Shanelt így ölelhessem..Most pedig az én vállamon sírja ki a bánatát..Vagy is már nem is a vállamon..Akkor esett le, hogy a nyakamat csókolgatja, nem is akármilyen intenzitással. Fenekébe markoltam, végre érezhettem azt a kőkemény, páratlan segget..
-Ne, Shanel..-Nyögdécseltem. -Barátnőm van.
-De most nincs itt..Kérlek, Damon. Jaj, tudom, hogy azóta vágysz rám mióta csak megláttál..-Nevetett huncutul, műkarmos ujjai farkamra fonódtak a gatyán keresztül.
-Nem tagadom..-Hagyta el hosszú, elnyújtott sóhaj ajkamat, majd szájához kaptam. Vadul tépni kezdtük egymás száját, először furának tetszettek a szilikonnal dúsított, rugalmas ajkak. Csaknem lepattant róla a csókom. Derekánál emeltem meg, felpakoltam a konyhaszekrényre, szoknyáját harisnyájával együtt téptem le róla. Ölét már csak a falatnyi háromszög takarta előlem, az is csatakosra ázva. Félre húztam az anyagot, nyelvemmel végre megízlelhettem, azt, mi évek óta képezte vágyaim netovábbját..Felnyögött, lehajolt, fogait mélyen nyakamba vájta..Kiszívta a bőrt, tudtam, hogy hatalmas vörös foltot hagyott ott, mely félreérthetetlen üzenet a világ felé.”Gyerekek, jó éjszakám volt”. Jamie..Basszameg, Jamie! Nem tudtam tovább gondolkodni a barátnőmön, mert Shanel aprókat nyögve élvezett el és már térdelt is lábaim elé, megszabadítva a feszülő boxertől..És már csak a farkamat körülvevő puha nedvesség ütemes mozgását érzékeltem..
Csinosan öltöztem fel, persze amennyire engem csinosnak lehet titulálni egy nőiesebb szabású ruhában.. Szóval még egy enyhe sminkkel is megpróbálkoztam és igencsak elcsodálkoztam, mennyire szépen kiemeli a szemeimet. Őszintén reméltem, hogy Damonnak is ez lesz a becses véleménye.. Háromnegyedes nadrágban tipegtem el a buszmegállóig, a szél fújt és hideg levegő ereszkedett a városra..Elcsodálkoztam, hiszem most fülledt melegnek kellene lennie, nem? Fáradtan dőltem neki a busz ablakának. Laposakat pislogtam, másra sem vágytam mint Damon ölelő karjaira és megnyugtató szavaira. Az esőcseppek meg csak záporoztak a nyakamba... Hogy mii? Rémülten fordultam hátra, az ablakba kapaszkodtam, minden erőmet össze kellett szednem, hogy be tudjam zárni. A sötétben alig kivehetően, de az ablaküvegre csapódó cseppekből látszott, az eső zuhog.
-Már csak ez hiányzott..-Morogtam sötéten. Se egy ernyő, se egy kardigán, se önbecsülés... 
Leszálltam. Futni kezdtem, a cseppek kegyetlenül csapódtak arcomba, szememet sem kímélték, bele sem mertem gondolni, hogy nézhet ki a sminkem.. Az egyik utca lámpa kialudt, így nem láthattam az alatta elterülő pocsolyát, beletapostam tiszta erőből, a sáros, mocskos víz pedig hátam közepéig felcsapott. Felsikoltottam. Sűrű káromkodások közepette lassítottam le, hisz' már úgy is mindegy volt.. Ez lesz a szerelmünk próbája, gondoltam. Ha Damon most nem küld el a halál faszára, akkor soha..
Csengettem, térdeim remegtek, nem csupán az idegességtől, hiszen bőrig áztam és fáztam is.. Tíz perce álltam már az üres lépcsőház emeletén, még mindig nem hangzottak fel a léptek, a villany pedig önmagától oltódott le. Sötétség borult rám és egyre nyomorultabbul kezdtem érezni magamat. Akkor végre valaki odabenn, matatni kezdett a zárral.
-Jamie? -Dugta ki fejét álmosan.
-Szia..-Eresztettem meg egy halvány mosolyt, vártam a csókot, vártam bármit, csak azt nem..
-Mit keresel itt? -Kérdezte, cseppet sem kedvesen.
-Hát én csak..Látni akartalak.
-Hajnalban?
-Igen..Be sem hívsz? -Váltottam kiskutya hangra, de ez sem bizonyult hatásásosnak. Kezdett igazán kellemetlenné válni a társalgás..
-Hátt..ami azt illeti, Jamie, pont rosszkor tudod Lance és..
-Nem baj. -Toltam félre kezét, a fény ráesett arcomra, Damon ijedten hőkölt hátra. Gyorsan eltakartam tenyeremmel. 
-Mondd..megvertek? -Kérdezte.
-Nem csak..megáztam..-Vigyorogtam. -Elmegyek a mosdóba és rendbe hozom magamat, oké?
S már el is indultam. Nem néztem a lábam elé, kis íján elbotlottam egy ruhadarabban..Ami egy női tanga volt..Arrébb rúgtam, biztosan Lance barátnőjéé. Amúgy is róla hadovált valamit Damon, mielőtt bejöttem..
-Jamie, ne, ne menj be oda..hé..-Kapott utánam, de késő volt. Benyitottam és ami igazán meglepett, hogy a fürdőszobában nem sötétség fogadott, így még a villanykapcsoló megtalálásával sem kellett vesződnöm. S ami még inkább meglepett..hogy a fürdőkád is tele volt, de nem ám Damon engedett forró fürdőt előzékenyen..Legalább is nem nekem! A kádban ugyan is egy szőkeség ült, leplezetlen derűvel mosolygott rám.
-Szia. Shanel vagyok. -Nyújtott kezet szemérmetlenül. Eszében sem volt eltakarni magát.
-Helló. Jamie. -Viszonoztam a kézfogást. Damon már mögöttem állt az ajtóban, kezét vállamra tette. Nem néztem hátra de szinte láttam a holtra vált arcát.
-Damon, nem mondtad, hogy hármasban tervezed..-Kacsintott a szőke gyönyörűség előttem.
-Nekem sem mondtad, Damon..-Fordultam hátra, hasonló hangot igyekeztem megütni mint a szöszi, tán a lány észre sem vette hangom iróniáját..
-Jamie ez..
-Nem az aminek látszik?
Nem felelt én pedig a másodperc tört része alatt emeltem fel térdem, egy karatés erejével és Damon nyüszítve görnyedt össze.
-Ez meg csak illúzió, úgyhogy nem értem minek markolászod a pöcsödet, görény!

-Mi van, Szörnyella nem bírja a konkurenciát? -Kuncogott Shanel rosszindulatúan, miután Jamie elviharzott. Meg semmisülten álltam ott, néztem magam elé, hirtelen már nem érdekelt az előttem elnyúló, tökéletes női test..
-Ne hívd így..-Szóltam rá csendesen.
-Miért? 
-Mert ne!
-Mi ütött beléd? Gyere inkább, mássz be mellém a kádba...-Nyújtotta felém karját.
-Menj el.
-Hogyan? -Nevetett.
-Jól hallottad. -Néztem rá végre.
-Menjek-el? -Taglalta, mint ki rosszul hall.
-Igen! -Kiáltottam rá. -Gyerünk! Öltözz, húzz el és soha többé nem akarlak látni..
-Hát jó. -Állt fel. Hangja rideg és gyűlölettel teli volt.
Kiszállt a kádból, végigcsöpögött az előszobán, szótlanul szedte össze a cuccait. Eközben falnak döntött fejjel álltam, a hideg csempétől reméltem orvosságot vadul zakatoló agyamra. Képtelen voltam helyre tenni magamban a dolgokat. Nem értettem, semmit, semmit, de semmit. Miért akkora baj az, hogy Jamie elhúzott..? Elment..és talán soha többé nem jön vissza. Nem érezhetem a bőrét, nem hallhatom azt az édes nevetést..
-Szia. -Haladt el mellettem Shanel. -Tudod..-fordult vissza. -Attól, hogy rám vagy dühös, még nem mentesíted magad a felelősséged alól. Nem az én hibám, és ezt te is tudod. -Nézett szemembe. Az igazság pedig hatalmas kőként zuhant rám a magasból. Mihez kezdjek most..?
-Nem bírom ezt tovább nézni. -Pattant fel Nora. 
-Én már két napja kénytelen vagyok. -Morogta Lance. -Csinálj vele valamit, mert ez nem állapot.
-Damon, voltaképpen mi bajod? -Kérdezte óvatosan Nora. Nem feleltem. Mint ahogyan a többi ostoba kérdésre sem. Az igazság az volt, hogy nem is tudtam pontosan megfogalmazni. Annyit éreztem csupán, hogy nagyon erősen kapcsolódik Jamiehez és minden percben jobban belehalok egy kicsit...Vállat vontam.
-Ne szórakozz, Damon! Mondd már el..
-De nemtudom.
-Mi az, hogy nem tudod..? -Ráncolta homlokát a lány.
-Csak Jamie. -Rántottam meg újra vállamat.
-Simán csak Jamie?
-Igen.
-Mi a baj Jamievel? 
-Kirúgott. Pontosabban tökön. De ez mellékes. Úgyhogy, simán csak..Jamie.
-Mit csináltál?
-Megdugtam Shanelt. -Feleltem kifejezéstelen arccal, mintha egy pohár vizet kérnék..
-És ezt csak így mondod?
-Hogy mondjam? Japánul?
-Azt hiszem tudom mi a gondod. -Mosolyodott el Nora.
-Na, velem is osszátok meg légy szíves, most már igazán kíváncsi vagyok. -Pillantott fel papírjaiból Lance sötéten.
-Végy egy fiút és végy egy lányt, aki nem felel meg a fiú igényeinek. A fiú erre egy, az egyes számú lánynál vonzóbb külsejű lánnyal szeretkezik és aztán meg hirtelen nyomorultul érzi magát. Mi ez, ha nem SZERELEM? -Tárta szét karját, mintha mi sem volna egyszerűbb ennél..
-Szerelem? -Ízlelgettem a szót, de immár nem mint ragályos betegséget. -És akkor mit tudok most tenni, hogy ez a szar elmúljon? 
-Mármint melyik szar?
-Ez a kurva szar érzés idebent..Látnom kell, nekem muszáj. -Álltam fel és mint egy holdkóros elindultam az ajtó felé.
-De ne így! -Fogott le Lance. -Fürödj meg, szedd rendbe magad...
-Aztán menj és vallj be neki, mindent, mielőtt késő lesz! -Helyeselt Nora.
-Úgy fáj..-Zokogtam, erősen szorongattam a zsepim szélét. Telesírtam én már mindent, a macim, a hűtőt, a megannyi csokit amit felzabáltam..Most Skarlát volt soron.
-Tudom. -Simogatta buksim együttérzően. -Mindenkinek szokott. De elmúlik. Hamarabb, mint gondolnád.
-Biztos? -Emeltem fel könnyes arcomat öléből.
-Biztos. Itt vagyok, nem?
-De te még sosem sírtál pasi után. -Jegyeztem meg epésen.
-Nem. De Lance miatt fogok.
-Miért? -Egy pillanatra elfelejtkeztem saját bajomról..
-Mert fájni fog ha elhagy..
-Miért hagyna el?
-Nem tudom. -Vont vállat. -Az emberek előbb-utóbb úgyis elhagyják egymást.
-De nem kell mindig így lennie..
-Dehogynem. És Lance engem fog elhagyni, előbb, mint én őt. Szeretem.
-Látszik..-Bólintottam.
-Kérdezgetett rólad. -Váltott témát hirtelen. -Damon miatt. Hogy mennyire borultál ki és, hogy van-e még esélye.
-Tessék? -Ültem fel. Egyszerre mindenféle érzés zúdult rám..Valami furcsa öröm járt táncot odabenn, a szívemben, amit nem értettem teljesen..
-Jamie! -Döbbent meg Skarlát. -Te ugye nem akarsz?
-Nem! Vagy is..
-Megcsalt téged! Másba rakta a farkát érted? Te ezek után még szádba vennéd..?
-Elég! -Szorítottam fülemre a kezeimet, sírva borultam vissza a párnára.
Skarlát elégtétellel nyugtázta, hogy elérte, amit akart. Ismét kitöltött a fájdalmas gyűlölködés, közben majd' beleszakadtam ,annyira szerettem..
-Azt mondta, Damon szerelmes beléd. -Sóhajtott hatalmasat.
-Ezt még is mikor mondta? -Hüppögtem.
-Három napja..-Mondta félve.
-HOGYAN? ÉS TE NEM SZÓLTÁL?
-Jamie, kérlek..
-Figyelj ez..
-Ez már nem fontos. Ha szeretne, nem kúrna félre..És megtette, ez nem bizonyít semmi mást, minthogy igazam volt és ő csak szórakozott veled.
-Igazad van...
Harmadszor is visszahanyatlottam, miért, miért olyan pocsék érzés ez? Egyszerre szeretem és egyszerre gyűlölöm, ez valami fizikai és biológiai képtelenség. De míg ezeken a síkokon lehetetlennek tűnik, addig odabent, mélyen, nagyon is létezik..Minek tagadjam hát, hogy a szívem mélyén mire vágyom..?
Este. Csillagos, teliholdfényes, tipikus romantikus este. Én meg mit csináltam? Romantikus sorozatokat bámultam és közben telezokogtam a párnám, a fejem csokival tömtem. Lehunytam a szemeimet és elképzeltem, hogy bezörget az ablakon, csokival és rózsával és hatalmas I Love U feliratú szivecskés lufival és ezerszer elmondja mennyire szeret, és mennyire sajnálja...
Én pedig elmondom neki, hogy én is szeretem és rémesen rémesen haragszom rá, ezért egy örökkévalóságig engesztelnie kell majd.. És erre megcsókol és az ölében hoz fel az ágyig, aztán kinyit egy apró dobozkát, amiben eljegyzési gyűrű van és felhúzza az ujjamra és..
És én ismét visszatérek a valóságba, mikor nyílik az ajtó. Újra sírok és újra fáj..Kicsi, kövér, Jamie..magadra maradtál megint. És egyedül is maradsz, az idők végezetéig, mert ugyan kinek lenne kedve egy ilyen nyomorékhoz..?
-Jaj, drága életem, még mindig rosszul vagy? -Kukkantott be Skarlát.-Akkor elküldöm. -Vetette oda foghegyről.
-Mi? Damon itt van?! -Pattantam fel.
-Ja. Lent van a hallban és beszélni akar veled. -Forgatta szemeit, én, mint a rakéta, úgy tűztem lefelé
Cikis sztorik N.3.
Jamie a barátnőm volt. Nem a kúrótársam, nem az alkalmi partnerem, noha annak indult. De nem, Jamie a barátnőm volt. És én elbasztam. Nem gyengén. Megcsaltam őt, azzal a nővel, akire évekig vágytam. Azzal a nővel, akitől a megváltást reméltem. Csodálatos mellei voltak, írtózatosan jó  segge és szopós szája. És én azt hittem, ez a nő MINDENT tud. Tudott is. A farkam a torkáig leengedte, kicsavarodott, akár egy artista, análisan is bevállalta, síkosító nélkül. Egy valamit nem tudott ez a nő. Szeretni.
Jamie lefelé jött a lépcsőn, ujjaimat a zsebemben ropogtattam. Hazudnék, ha azt mondanám, hogy nem voltam ideges, mert az voltam. Rohadtul. És nem csak a válaszától féltem, tudtam jól, hatalmas esélyem van arra, hogy elküld a francba. Meg is érdemeltem volna, hajaj, de még mennyire! Szóval éreztem, minden porcikámban, hogy eljött végre a felnőtté válás ideje, noha ennek már jóval korábban be kellett volna következnie. Elvégre huszonöt vagyok, egy nő elvárná tőlem az érett gondolkodást és azt, hogy a jövőt ne csupán sörökben és dudákban lássam.. Hát eljött végre a perc, mikor az eszem bekopogtatott a fejemen. És én ajtót akartam nyitni neki, de ehhez valaki másnak a segítségére is szükségem volt..
-Szia. -Állt meg a lépcső aljában, tőlem tisztes távolságra. Kezeit karba fonta maga előtt, várakozón nézett rám.
-Tudom, hogy utálsz..-Kezdtem.
-Az nem kifejezés. -Bólintott.
-Sőt, ha nem utálnál, akkor is elvárnám, hogy utálj. -Néztem rá komolyan. -Egy fasz vagyok.
-Egy tripla nagy fasz. -Helyeselt.
-Hát igen. Jamie én..
-Na állj. -Rázta fejét. -Nem akarom végig hallgatni, Damon. Nem érdekel, hogy sajnálod, hogy nem is te tehetsz róla, vagy, hogy épp' részeg voltál.. Én tudom, hogy nem kellek neked, legalábbis annyira nem, mint ő. Én tudom, hogy csinosabb nálam, ezerszer jobb nő..És tudom, hogy én sem kellettem volna többre, min ő. Meghúzol egyszer, talán kétszer.. Damon, ne nézz hülyének engem, lehet, hogy nem vagyok annyira tapasztalt, de teljesen sötét sem és..-Hangja elcsuklott, látszott, hogy nem sok kell hozzá, hogy elsírja magát. Még is erősen tartotta fejét, előre, a szemembe nézett.
-Jamie..-Horgasztottam le fejem, minden veszni látszott. Rátapintott, valóban. De hogyan is mondhatnám el neki, hogy azóta minden megváltozott..? - Szóval, mindezt tudod. Rendben, akkor játszunk nyílt lapokkal. Valóban, elismerem, így indult. Nem lettél volna más nekem, mint könnyed kikapcsolódás és azt hittem neked is elég ennyi..És tényleg tehernek éreztem, mikor jobban elkezdtél ragaszkodni hozzám. Máskor is előfordult már ez és az illető lány rövid úton repült. De te valahogy másképp' csináltad..
-Sokkal nagyobb lúzer vagyok, mint azok, mi? -Nevetett fel gúnyosan.
-Nem! Te tudod, hogy Shanel szebb mint te vagy és tudod, hogy bevállalósabb is. És azt is tudod, hogy miután elmentél én elküldtem őt? És azt tudod-e ,hogy Shanel-t én soha nem szerettem...
-Na miért, talán engem szerettél? -Horkantott.
-Igen. -Néztem szemeibe mélyen, egyszerre vettem a bátorságot, közelebb léptem, két kezét megragadva húztam magamhoz. - És akkora mafla voltam, hogy ennyi időre volt szükségem ahhoz, hogy erre rádöbbenjek. Bocsáss meg.
-Most..azt várod, hogy omoljak a karjaidba, vagy mi...? -Kérdezte halkan, de azért mégsem húzódott el.
-Nem tudom..Te mit szeretnél?
-Legszívesebben? Lássuk csak, leönteni egy pohár jeges vízzel...
-Rajta. -Tártam szét karomat, mire elvigyorodott és a konyhába rohant. Már előre rettegtem..és akkor megjelent az ajtóban, egy fél literes korsóval, tetején jégkockák úszkáltak. Közelebb lépett, végig szemembe nézett, a fejem fölé emelte a korsót. Ördögi mosoly terült szét arcán, miközben megdöntötte a nagy méretű poharat, annak tartalma mind rám zúdult, rohadt kellemes érzés volt, de tényleg..
-Ah..ennyi, most már feloldozol? -Borzongtam össze, válaszképpen hatalmas pofon csattant az arcomon, de akkora, hogy fejem oldalra fordult az ütéstől. A következő másodpercben finom női ujjak simultak vörös arcomra, gyengéden fordítva vissza fejemet, ajkai puhán találtak az enyémre, én pedig végre elmerülhettem életem első, Szerelmes csókjában.